Справа № 349/1799/19 
Провадження № 22-ц/4808/1104/20
Головуючий у 1 інстанції Лошак О. О. 
Суддя-доповідач Василишин 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2020 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
судді-доповідача                Василишин Л.В.,
суддів:                        Максюти І.О., Горейко М.Д.
секретаря                        Петріва Д.Б.
за участю                         апелянта ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуОСОБА_1 на рішення Рогатинсього районого суду від 14 липня 2020 року у складі судді Лошак О.О., ухвалене у м.Рогатин, у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального некомерційного медичного підприємства «Рогатинська центральна районна лікарня» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з роботи,
в с т а н о в и в:
У жовтні 2019 року ОСОБА_1  звернулась до суду із позовом до комунального некомерційного медичного підприємства «Рогатинська центральна районна лікарня» (далі – КНМП “Рогатинська ЦРЛ”)про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з роботи.
Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 02 серпня 2018 року вона була звільнена з посади молодшої медичної сестри Бабухівської амбулаторії загальної практики сімейної медицини на підставі наказу головного лікаря Рогатинської ЦРЛ у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України.
Позивачка вважає своє звільнення незаконним з тих підстав, що вона не була попереджена про наступне вивільнення з роботи не пізніше, ніж за два місяці, їй не було запропоновано іншої роботи в Рогатинській ЦРЛ, звільнення відбулося без погодження з профспілковим комітетом.
Крім того, посилаючись на ст.ст.233,234 КЗпП України, ОСОБА_1 просила поновити їй строк для звернення до суду. В обгрунтування клопотання позивачка вказала, що вона постійно хворіє, що підтверджується довідкою із амбулаторії загальної практики с.Бабухів. Після її незаконого звільнення проблеми зі здоровям ще більше загострились, що зумовило пропуск строку звернення до суду з позовом.
З наведених підстав позивачка просила:
- продовжити строк на оскарження наказу головного лікаря Рогатинської центральної районної лікарні від 25.07.2018 року №299-о “Про звільнення з роботи ОСОБА_1 ”;
- визнати незаконним та скасувати наказ головного лікаря Рогатинської центральної районної лікарні від 25.07.2018 року №299-о “Про звільнення з роботи ОСОБА_1 ”.
Рішенням Рогатинсього районого суду від 14 липня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до КНМП “Рогатинська ЦРЛ” про визнання незаконним та скасування наказу головного лікаря Рогатинської центральної районної лікарні від 25 липня 2018 року №229-о "Про звільнення з роботи ОСОБА_1 " відмовлено.
Представник позивачки ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на рішення суду подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Зазначив, що ухвалюючи рішення, суд не взяв до уваги ту обставину, що в порушення вимог ст.49-2 КЗпП України відповідач не запропонував позивачці будь-якої іншої роботи на тому ж підприємстві. Позиція, яку суд взяв за основу про те, що звільнено 152 особи, в тому числі 40 молодших сестер, не заслуговує на увагу, оскільки відповідач повинен був запропонувати позивачці будь-яку, навіть менш оплачувану або нижчого рівня посаду, враховуючи те, що згодом на її місце прийнято іншу особу.
Провівши реорганізацію підприємства, відповідач звільнив тих, кого було потрібно звільнити, а згодом прийняв на роботу інших, хоча фактично скорочення чисельності працівників не було.
Щодо пропуску строку на звернення до суду представник апелянта вказав, що позивачка у судовому засіданні надала документи, які підтверджують, що вона постійно хворіла, зокрема у період серпня-вересня 2018 року.
Незаконне звільнення з роботи загострило її самопочуття і впродовж тривалого часу вона відновлювала своє здоров`я. Крім того, відповідач не надавав необхідних документів, які підтверджують її незаконне звільнення, затягував з наданням відповіді, що теж було однією з підстав порушення строків.
Враховуючи наведене, представник апелянтки просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким позов задоволити.
У засіданні апеляційного суду апелянт вимоги скарги підтримала повністю, просила її задоволити.
Відповідно до ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Матеріалами справи встановлено, що відповідно до запису в трудовій книжці ОСОБА_1 23.10.2008 року прийнята на 0,5 посади молодшої медичної сестри Бабухівської амбулаторії загальної практики сімейної медицини. 
21.01.2009 року переведена на 1,0 посади молодшої медичної сестри Бабухівської амбулаторії загальної практики сімейної медицини (а.с.6-8).
На підставі рішення Рогатинської районної ради Івано-Франківської області від 21.12.2017 року № 329-14/2017 створено комунальне некомерційне підприємство «Рогатинський центр первинної медико-санітарної допомоги» (а.с.97-98).
Розпорядженням заступника голови Рогатинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області № 195 від 18.06.2018 року у зв`язку з переданням частини функцій та повноважень центральної районної лікарні комунальному некомерційному підприємству «Рогатинський центр первинної медико-санітарної допомоги» затверджено нову структуру Рогатинської ЦРЛ та вирішено до 01 жовтня 2018 року привести штатний розпис Рогатинської ЦРЛ у відповідність до нової структури в межах бюджетних асигнувань.
У зв`язку із створенням комунального некомерційного підприємства "Рогатинський центр первинної медико санітарної допомоги" усі заклади первинного рівня - фельдшерсько-акушерські пункти, амбулаторії загальної практики - сімейної медицини з 31.07.2018 року перейшли у підпорядкування даного підприємства.
25.05.2018 року головний лікар Рогатинської центральної районної лікарні видав наказ №68 "Про внесення змін до штатного розпису та скорочення чисельності працівників".
Відповідно до даного наказу у зв`язку з проведенням реформи первинного рівня некомерційному комунальному підприємству "Рогатинський центр первинної медико-санітарної допомоги" Рогатинської районної ради Івано-Франківської області та з метою підвищення ефективності роботи закладів охорони здоров`я району, ефективного використання бюджетних коштів, вирішено з 31 липня 2018 року скоротити посади і вивести з штатного розпису Рогатинської ЦРЛ на поточний рік - по амбулаторіях загальної практики сімейної медицини скоротити чисельність працівників та осіб за такими спеціальностями та посадами: в тому числі - молодші медичні сестри. Відділу кадрів повідомити працівників про скорочення згідно чинного законодавства. 
Згідно додатку до наказу по Рогатинській ЦРЛ №68 від 25.05.2018 року по Бабухівській амбулаторії загальної практики сімейної медицини 25.05.2018 року про ознайомлення з наказом під розписку було повідомлено усіх працівників амбулаторії, в тому числі під порядковим номером 9 - ОСОБА_1 (а.с.178-180)
25.05.2018 року ОСОБА_1 під розписку отримано попередження про скорочення штату працівників. Одночасно у попередженні про скорочення штату повідомлено ОСОБА_1 про відсутність вакантних посад, які б могли бути запропоновані позивачці для подальшого працевлаштування (а.с.32).
Наказом головного лікаря Рогатинської ЦРЛ Бандури Т.М. від 25.07.2018 року № 229-о ОСОБА_1 звільнено з посади молодшої медичної сестри амбулаторії загальної практики - сімейної медицини с.Бабухів з 02 серпня 2018 року за п. 1 ст. 40 КЗпП України (зміни в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників) на підставі наказу від 25.05.2018 року № 68 (а.с.133).
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що в Рогатинській ЦРЛ дійсно мало місце скорочення чисельності та штату працівників, яке було зумовлено створенням нової юридичної особи комунального підприємства "Рогатинський центр первинної медико-санітарної допомоги" до складу якого увійшла в тому числі і сільська амбулаторія села Бабухів. Позивачці ОСОБА_1 не було запропоновано іншої роботи в Рогатинській ЦРЛ, у зв`язку з відсутністю роботи, яку вона б могла виконувати за своїм кваліфікаційним рівнем, що підтверджується листом головного лікаря від 28.08.2019 року №11-13/514 (а.с.21). Крім того, на час звільнення ОСОБА_1 вибула із членів профспілки медичних працівників, що визнано нею у судовому засіданні та підтверджується поданою заявою від 06 грудня 2017 року (а.с.71) та протоколом засідання профспілкового комітету №34 від 22 грудня 2017 року (а.с.72). 
Переглядаючи спір в апеляційному порядку, колегія суддів погоджується з висновком суду та не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
Аналіз даної норми дає підстави дійти висновку про те, що вона передбачає декілька самостійних підстав для розірвання з ініціативи власника трудового договору з працівником, а саме: ліквідацію; реорганізацію; банкрутство; перепрофілювання підприємства, установи, організації; скорочення чисельності працівників; скорочення штату працівників.
Звільнення з підстав, зазначених в цьому пункті цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (частина друга статті 40 КЗпП України).
Згідно з частиною третьою статті 36 КЗпП України у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частина перша статті 40 КЗпП України).
За змістом частин першої, другої статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.
Частиною третьою статті 49-2 КЗпП України передбачено, що одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.
Згідно з усталеною судовою практикою розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 статті 40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення (п.19 Постанови Пленуму ВСУ від 6 листопада 1992 року N 9 “Про практику розгляду судами трудових спорів”).
Порядок вивільнення працівників, закріплений КЗпП України, включає наступні вимоги, які повинні бути дотримано роботодавцем: строк попередження про наступне вивільнення (не пізніше ніж за два місяці до вивільнення) (частина перша статті 49-2 КЗпП України); врахування переважного права на залишення на роботі, передбаченого законодавством (частина друга статті 49-2 КЗпП України); пропонування працівникові іншої роботи на тому ж підприємстві, в установі, організації одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці (частина третя статті 49-2 КЗпП України); отримання згоди профспілкового комітету, членом якого є працівник (стаття 43); у разі, якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України «Про зайнятість населення», власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників (частина третя статті 49-2 КЗпП України).
При вирішенні спору суд першої інстанції на підставі наданих сторонами доказів достовірно встановив факт скорочення чисельності та штату працівників в Рогатинській ЦРЛ, у зв`язку із створенням нової юридичної особи комунального підприємства "Рогатинський центр первинної медико-санітарної допомоги" до складу якого увійшла в тому числі і сільська амбулаторія села Бабухів. 
Матеріалами справи підтверджено, що про майбутнє звільнення позивача було попереджено під особистий підпис 25 травня 2018 року, а звільнено 25 липня 2018 року, таким чином, термін попередження про звільнення, який передбачений КЗпП України, роботодавцем дотриманий.
На виконання ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 29.09.2020 року комунальним некомерційним медичним підприємством «Рогатинська центральна районна лікарня» листом від 15.10.2020 року №11-15/627 надано інформацію пр те, що на час попередження про звільнення та на час звільнення ОСОБА_1 вакантних посад для працевлаштування в Рогатинській ЦРЛ не було, по що неодноразово повідомлялось управління Держпраці в Івано-Франківській області. 
На підтвердженя вказаної інформації відповідачем надано копії листів КНМП «Рогатинська центральна районна лікарня» до управління Держпраці в Івано-Франківській області від 08.08.2019 року та від 28.08.2019 року, лист до ДОЗ Івано-Франківської ОДА від 18.07.2018 року, а також копію акта інспекційного відвідування управління Держпраці в Івано-Франківській області від 29.03.2019 року №ІФ786/1672/АВ.
Як вбачається з листа головного лікаря від 18.07.2018 року №111-14/667, який адресований ДОЗ Івано-Франківської ОДА, з 01.08.2018 року штатний розпис Рогатинської ЦРЛ буде затверджений без фельдшерсько-акушерських пунктів та амбулаторій загальної практики – сімейної медицини, оскільки вони входять до нової структури КНП “Рогатинський центр первиної медико-санітарної допомоги”. Зазначено, що на даний час триває реорганізація Рогатинської центральної районної лікарні попереджені також про можливе скорочення, у зв`язку із скороченням штату та чисельності, тому вакансію на даний час для працевлаштування молодшою медичною сестрою ОСОБА_1 немає можливості.
Листом головного лікаря від 28 серпня 2019 року №11-13/514, начальника управління держпраці в Івано-Франківській області повідомлено, що за період з липня 2018 року по липень 2019 року по Рогатинській ЦРЛ звільнено 152 особи, у тому числі 40 молодших медичних сестер, за цей період прийняття на посади молодших медичних сестер не здійснювалося.
Отже, як вірно встановлено судом першої інстанції, на час попередження позиваки про звільнення, а акож на момент її звільнення вакантні посади у Рогатинській ЦРЛ були відсутні, у звязку з чим позивачці не було запропоновано посади.
Посилання апелянтки на те, що її звільнення відбулось без погодження з профспілковим комітетом теж не знайшли свого підтвердження, оскільки як встановлено судом на час звільнення ОСОБА_1 вибула із членів профспілки медичних працівників, що визнано ОСОБА_1 у судовому засіданні, підтверджується поданою нею заявою від 06 грудня 2017 року та протоколом засідання профспілкогвого комітету №34 від 22 грудня 2017 року. Наведена обставина апелянткою не спростована.
В частині доводів апелянта щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції. З огляду на відмову в позові за недоведеністю заявлених вимог, підстави для вирішення даного питання відсутні.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для скасування наказу про звільнення.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Рогатинсього районого суду від 14 липня 2020 року рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 23 жовтня 2020 року.

Суддя-доповідач:                                                                Василишин Л.В.
Судді:                                                                                Максюта І.О.        
                                                                                Горейко М.Д.