ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7081/20 Справа № 190/213/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Митошоп В. М. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2020 року                                                                м. Дніпро

       Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого – Каратаєвої Л.О.
 
суддів – Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,
 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк “ПриватБанк” на рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 01 червня 2020 року по справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк “ПриватБанк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 
                        В С Т А Н О В И Л А:
       У лютому 2018 року АТ КБ “ПриватБанк” звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказуючи, що 26.09.2011 року між банком та ОСОБА_1 , укладений кредитний договір б/н, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 1600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.        Відповідно до умов договору, відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, в результаті чого станом на 31.01.2018 року утворилась прострочена заборгованість по кредиту, а саме: -1521,50 грн., - заборгованість по тілу кредиту; -22091,65 грн., - заборгованість по процентам за користування кредитом; -100,00 грн., - заборгованість за пенею та комісією; -штраф (фіксована частина) – 500.00 грн., -штраф (процентна складова) – 1185,66 грн. Загальна сума заборгованості складає 25398 грн. 81 коп., яку просять стягнути з відповідача в примусовому порядку. Крім того, просять стягнути з відповідача 1762 грн. 00 коп., сплаченого судового збору.
       Рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 01 червня 2020 року у задоволені позову АТ КБ “ПриватБанк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.
       Не погодившись з рішенням суду, АТ КБ “ПриватБанк” звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило, рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.
       Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
       Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.
       Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).
       Зважаючи на те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.
       Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу банку задовольнити частково з наступних підстав. 
       Судом встановлено, що 26 вересня 2011 року відповідач звернувся до АТ КБ "ПриватБанк" з метою отримання банківських послуг, а саме грошових коштів, у зв`язку із чим, підписав анкету-заяву № б/н, згідно з якою отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.
       З вищевказаної анкети-заяви вбачається, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифи складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.
       До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ "ПриватБанк" ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.
       Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 31.01.2018 року утворилась прострочена заборгованість по кредиту, а саме: 1521,50 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 22091,65 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 100,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; штраф (фіксована частина) – 500грн., штраф (процентна складова) – 1185,66 грн. Загальна сума заборгованості складає 25398 грн. 81 коп.
       У анкеті-заяві відповідача не зазначені: вид картки, ліміт, проценти, проценти на залишок заборгованості, та умови, порядок і підстави зміни процентної ставки.
       Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.
       Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив із недоведеності позовних вимог в цілому. 
       Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову за необґрунтованістю в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками, пенею та комісією та штрафів.
       Проте, колегія суддів частково не погоджується з таким висновком суду в частині відмови у задоволенні позову за необґрунтованістю про стягнення тіла кредиту.
       Відповідно до ст. 526, 1054, 1055 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
       Як вбачається з матеріалів справи, анкета-заява від 26.09.2011 року містить анкетні дані ОСОБА_1 , його контактну інформацію, його особистий підпис, що свідчить про намір особи отримати кредит.
       Як вбачається з виписки по рахункам ОСОБА_1 , відповідач користувався картковим рахунком та кредитними коштами, тобто напевно знав про те, що він має кредитні зобов`язання перед банком. 
       Позичальник отримав кредитний ліміт на кредитну картку та користувався кредитними коштами, що підтверджується випискою про рух коштів та розрахунком заборгованості. 
       В частині стягнення тіла кредиту суд першої інстанції зазначив про необґрунтованість таких вимог, а тому відмовив у задоволенні позову в цій частині за необґрунтованістю.
       З таким висновком суду погодитись не можна.
       Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
       Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
       Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
       Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа (кредитор) довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).
       При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).
       За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд (ч. 5 ст. 261 ЦК України).
       Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, тощо).
       03 квітня 2020 року, ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявою про застосування позовної давності до вимог банку(а.с. 151, т. 1).
       Як вбачається з матеріалів справи, згідно із розрахунком заборгованості, випискою по розрахунковому рахунку відповідача останній платіж проведено 31.05.2014 на суму 11,50 грн. (залишок заборгованості 1674,70 грн.), Продукти, супермаркет Калина. 
       Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими. Однак, оскільки позивач звернувся до суду у лютому 2018 року, тобто через майже чотири роки від дня, коли довідався або міг довідатися про порушення свого права.         
       Таким чином, позивачем пропущено трирічний строк позовної давності, зокрема, щодо вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом.
       Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 14-10цс18.
       При цьому, відповідач не заперечував факт отримання в 2011 році кредитної картки зі строком дії 2 роки та отримання за нею (карткою) кредитних коштів, користування кредитними коштами, що підтверджується відповідною випискою та поданням останнім заяви про застосування позовної давності, оскільки саме це й свідчить про те, що позов є обґрунтованим в частині вимог про стягнення заборгованості по тілу кредиту.
       Доводи апеляційної скарги не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.
       Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції, відповідно до роз`яснень, наданих в п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України “Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку” № 12 від 24.10.2008 року, підлягає зміні в частині обґрунтування відмови у задоволенні позову, з підстав пропуску строку позовної давності в частині вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором за тілом кредиту.
       Керуючись ст. 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, –
П О С Т А Н О В И Л А:
       Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.
       Рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 01 червня 2020 року - змінити в частині обґрунтування підстав відмови в задоволенні позовних вимог.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
       Повне рішення суду складено 21 жовтня 2020 року.

       Судді: