ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/9732/18  Номер провадження 22-ц/814/263/20	Головуючий у 1-й інстанції Предоляк О. С.  Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Кузнєцової О.Ю. 
суддів: Гальонкіна С.А., Хіль Л.М.

імена (найменування) сторін:
позивач:  ОСОБА_1 
відповідачі:  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у своїх інтересах та в інтересах малолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_5 

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області, ухвалене 21 жовтня 2019 року у складі судді Предоляк О.С.
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :
У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом та, остаточно визначившись у позовних вимогах, просив усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання в квартирі АДРЕСА_1 - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
В обґрунтування позовних вимог вказував, що є власником квартири АДРЕСА_1 . 
Зазначав, що після набуття права власності ним виявлено, що у вказаній квартирі зареєстровані члени сім`ї попереднього власника, а саме ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та їх діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що підтверджується довідкою виданою ОСББ «ЖКБ «Добробут».
Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 жовтня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Рішення суду вмотивовано неможливістю виселення відповідачів без надання іншого жилого приміщення.
Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 , просив скасувати його та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Від ОСОБА_1 та ОСОБА_6 до апеляційного суд надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю цих осіб в іншому судовому засіданні.
Колегією суддів вирішено слухати справи без участі вказаних осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про судове засідання. Свою обізнаність про судове засідання він підтвердив і в клопотання про відкладення розгляду справи.
При цьому, ОСОБА_1 не надано доказів, які б дозволяли встановити його процесуальний статус та обов`язковість участі в розгляді Сумським районним судом Сумської області кримінальної справи № 587/811/18.
ОСОБА_6 не є учасником даної цивільної справи, тому її неявка до апеляційного суду жодним чином не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судове рішення ухвалене у справі не повною мірою відповідає вказаним вимогам.
Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, 08 жовтня 2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_7 укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Веселовським А.Г. за реєстровим № 10920, згідно якого, в іпотеку передано квартиру АДРЕСА_1 та належала ОСОБА_7 на праві приватної власності.
Як вбачається з іпотечного договору квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_7 придбав не за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.
У вказаній квартирі зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та малолітні ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , що підтверджується довідкою виданою ОСББ «ЖКБ «Добробут» від 21 листопада 2018 року.
ОСОБА_1 набув право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору про відступлення прав вимоги за вищевказаним іпотечним договором, укладеним з кредитодавцем, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20 вересня 2018 року, індексний номер витягу 138443449.
У зв`язку із тим, що відповідачі, на думку позивача, перешкоджають йому як власнику вищевказаного житла у користуванні ним, останнім заявлено вимогу про усунення відповідних перешкод, позбавивши відповідачів права користування житлом.
При мотивуванні рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 місцевим судом здійснено посилання на положення ст. 109 ЖК України, яка встановлює правило про неможливість виселення громадян без надання іншого житла, крім випадків, прямо передбачених законом. Проте, ОСОБА_1 вимоги про виселення відповідачів не заявлялися, тому положення ст. 109 ЖК України не поширюються на спірні правовідносини.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Місцевим судом було порушено принцип диспозитивності та фактично вирішено питання про позовні вимоги, що ОСОБА_1 не заявлялись. Питання щодо обґрунтованості вимог про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням залишилось без вирішення.
Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13 листопада 2019 року у справі № 524/4661/19, яке набрало законної сили, визнано недійсним договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 19 квітня 2018 року, укладений між ПАТ "Банк"Фінанси та Кредит" і ОСОБА_7 , засвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярощук В.Ю., реєстраційний напис №529. 
Скасовано запис про іпотеку № 25802150 (спеціальний розділ) внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 40721085 від 19 квітня 2018 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу м. Київ Ярощук В.Ю. 
Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 40721085 від 19 квітня 2018 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу м. Київ Ярощук В.Ю. 
Визнано неправомірним та скасовано рішення приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночки О.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 43099740 від 03 серпня 2018 року. 
Скасовано запис про право власності № 28005374 від 14 вересня 2018 року приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночки О.В. щодо реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Таким чином, на момент вирішення даного спору ОСОБА_1 не є власником квартири АДРЕСА_1 .
Згідно з частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Частиною першою статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Отже, суб`єктом звернення до суду із позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном є власник такого майна.
За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 , який не є власником квартири АДРЕСА_1 , про усунення перешкод у користуванні вказаною квартирою, є безпідставними та не підлягають задоволенню.
Виходячи з викладеного, внаслідок порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, місцевим судом ухвалено помилкове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 з мотивів неможливості виселення відповідачів без надання іншого житла, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 з мотивів, вказаних в мотивувальній частині вказаної постанови.
Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п.п. 3, 4, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  задовольнити частково. 
Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 жовтня 2019 року – скасувати та ухвалити нове рішення.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням – відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий:                                                        О.Ю. Кузнєцова 
Судді                                                                        С.А. Гальонкін
Л.М. Хіль