П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

08 грудня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 814/1533/18	
Головуючий в 1 інстанції: Брагар В. С.

          П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
          головуючого судді:  Шляхтицького О.І.
          суддів: Семенюка Г.В. ,  Домусчі С.Д. 
          розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2020 року по справі № 814/1533/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2018 року ОСОБА_1 подав позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якому просив:
- визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення майору запасу ОСОБА_1 перерахунку розміру грошового забезпечення для призначення пенсії з 29.12.2017 з врахуванням грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових    питань відповідно до довідок військової частини НОМЕР_1 про одноразові види грошового забезпечення позивача від 18.12.2017 № 350/174/308/690/ПС, № 350/174/308/691/ПС, довідок військової частини НОМЕР_1 про сплату єдиного соціального внеску позивача від 18.12.2017 № 350/174/308/692/ПС, № 350/174/308/693/ПС, витягів з роздавальних відомостей грошового забезпечення позивача у військовій частині НОМЕР_1 від 18.12.2017 № 350/174/308/1472/ПС, № 350/174/308/1473/ПС, з яких сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування;
- зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву майора запасу ОСОБА_1 від 29.01.2018 про проведення перерахунку розміру грошового забезпечення для призначення та виплати майору запасу ОСОБА_1 пенсії з 29.12.2017 з врахуванням грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань відповідно до довідок військової частини НОМЕР_1 про одноразові види грошового забезпечення позивача від 18.12.2017 № 350/174/308/690/ПС, №350/174/308/691/ПС, довідок військової частини НОМЕР_1 про сплату єдиного соціального внеску позивача від 18.12.2017 № 350/174/308/692/ПС, № 350/174/308/693/ПС, витягів з роздавальних відомостей грошового забезпечення позивача у військовій частині НОМЕР_1 від 18.12.2017 № 350/174/308/1472/ПС, № 350/174/308/1473/ПС, з яких сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування;
- зобов`язання відповідача провести перерахунок розміру грошового забезпечення для призначення та виплату майору запасу ОСОБА_1 пенсії з 29.12.2017 з врахуванням грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань відповідно до довідок військової частини НОМЕР_1 про одноразові види грошового забезпечення позивача від 18.12.2017 № 350/174/308/690/ПС, № 350/174/308/691/ПС, довідок військової частини НОМЕР_1 про сплату єдиного соціального внеску позивача від 18.12.2017 № 350/174/308/692/ПС, № 350/174/308/693/ПС, витягів з роздавальних відомостей грошового забезпечення позивача у військовій частині НОМЕР_1 від 18.12.2017 № 350/174/308/1472/ПС, № 350/174/308/1473/ПС, з яких сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Миколаївський окружний адміністративний суд рішенням від 27 липня 2018 року позов ОСОБА_1 задовольнив частково.
Визнав протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо не проведення майору запасу ОСОБА_1 перерахунку розміру грошового забезпечення для призначення пенсії з 29.12.2017 з врахуванням грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових  питань відповідно до довідок військової частини НОМЕР_1 про одноразові види грошового забезпечення позивача від 18.12.2017 № 350/174/308/690/ПС,  № 350/174/308/691/ПС, довідок військової частини НОМЕР_1 про сплату єдиного соціального внеску позивача від 18.12.2017 № 350/174/308/692/ПС, № 350/174/308/693/ПС, з яких сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області провести перерахунок розміру грошового забезпечення для призначення та виплати ОСОБА_1 пенсії з 29.12.2017 з врахуванням грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань відповідно до довідок військової частини НОМЕР_1 про одноразові види грошового забезпечення позивача від 18.12.2017 № 350/174/308/690/ПС, № 350/174/308/691/ПС, довідок військової частини НОМЕР_1 про сплату єдиного соціального внеску позивача від 18.12.2017 № 350/174/308/692/ПС, № 350/174/308/693/ПС, з яких сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
В іншій частині позовних вимог відмовив.
05.09.2018 на виконання вказаного судового рішення видано виконавчий лист.
20.12.2018 постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Квашенко С.С. закінчено виконавче провадження ВП № 57241058 з примусового виконання виконавчого листа № 814/1533/18 від 05.09.2018.
07.10.2020 позивачем до суду подано заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.
Заява вмотивована тим, що рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27.07.2018 по справі № 814/1533/18 органом Пенсійного фонду не виконується. У зв`язку із чим позивач просив встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення.
Миколаївський окружний адміністративний суд ухвалою від 13 жовтня 2020 року відмовив у задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27.07.2018 року по справі № 814/1533/18. 
На зазначену ухвалу суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що до сьогодення рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27.07.2018 у справі № 814/1533/18 боржником – Головним управлінням Пенсійного фонду Миколаївської області не виконано, тобто протягом понад 2 років, а саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області не проведено перерахунок розміру грошового забезпечення для призначення та не виплачено ОСОБА_1 пенсії з 29.12.2017 з врахуванням грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань відповідно до довідок військової частини НОМЕР_1 про одноразові види грошового забезпечення позивача від 18.12.2017 № 350/174/308/690/ПС, № 350/174/308/691/ПС, довідок військової частини НОМЕР_1 про сплату єдиного соціального внеску позивача від 18.12.2017 № 350/174/308/692/ПС, № 350/174/308/693/ПС, з яких сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Як вказує апелянт, оскільки боржник не виплачує пенсію з 29.12.2017 з врахуванням грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань і така бездіяльність є протиправною, а тому він просить встановити судовий контроль за виконанням рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27.07.2018.
23.11.2020 від Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області надійшов до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому вказано, що на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27.07.2018, відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача з 29.12.2017 відповідно до покладених судом зобов`язань. Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» встановлено порядок здійснення перерахунку пенсії, призначених відповідно до Закону № 2262 (далі – Постанова № 103). Пенсійний фонд акцентує на тому, що положеннями Постанови № 103 визначено, що перерахунок та виплата перерахованих відповідно до цієї постанови пенсій здійснюється з 01.01.2018.
Також, відповідач указує, що у випадку коли в рішенні суду не визначено кінцевої дати періоду, за який слід здійснити перерахунок пенсії, виплата за рішеннями судів, якими зобов`язано органи Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження строком, продовжуються до внесення змін до норм законодавства, якими керувався суд при винесенні рішення, або до зміни умов пенсійного забезпечення одержувача пенсії (постанова Верховного Суду України від 05.11.2013 у справі № 21-293а13, постанова Пленуму Вищого адміністративного суду України від 19.12.2011 № 8). Отже, позивачу проведено розрахунок та виплату різниці пенсії з 29.12.2017 по 31.12.2017 (день, що передує дню, з якого діє Постанова № 103) в розмірі 52,92 грн.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».
Згідно з положеннями частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах передбачено статтею 382 КАС України.
Відповідно до частини першої згаданої процесуальної норми суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина друга статті 382 КАС України).
При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.09.2020 у справі № 340/962/19, від 21.11.2019 у справі № 826/16079/18.
Згідно статті 382 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.
Відповідно до вимог частини дев`ятої статті 383 КАС України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.
Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Частиною першою статті 383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
За приписами частини четвертої статті 383 КАС України встановлено, що заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.
Частиною шостої статті 383 КАС України визначено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
Ці норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення і підставами для їх застосування є невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Отже, у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими стаття 383 КАС України пов`язує наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.
Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення) протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа .
Як вбачається з матеріалів справи, постанова про закінчення виконавчого провадження ВП № 57241058 старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Квашенко С.С. складена 20.12.2018 з примусового виконання виконавчого листа № 814/1533/18 від 05.09.2018.
Спірні правовідносини виникли після стадії закінчення виконавчого провадження ВП № 57241058 з примусового виконання виконавчого листа № 814/1533/18 від 05.09.2018.
Фактично апелянт не погоджується із постановою Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про закінчення виконавчого провадження по цій справі з підстав неналежного виконання рішення суду.
Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів зазначає, що суд позбавлений процесуальної можливості встановлення судового контролю за відповідною заявою позивача вже після завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, тобто після закінчення виконавчого провадження, яким виконано рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27.07.2018.
Проте це не позбавляє можливості позивача оскаржити постанову про закінчення виконавчого провадження у порядку та строки, визначені статтею 281 КАС України та Законом України «Про виконавче провадження».
З огляду на не наведення апелянтом аргументів на переконання необхідності вжиття таких процесуальних заходів і ненадання останнім доказів в підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання судового рішення, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача ухвалити додаткове судове рішення в частині встановлення відповідачу строку для подання до суду першої інстанції звіту про виконання рішення суду першої інстанції.
Будь-які інші підстави, котрі могли б свідчить про незаконність оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, в свою чергу вони зводяться до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції надано належну правову оцінку.
Отже, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, правильно встановленими обставинами по справі, тому, відповідно до  ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись статтями  308,  309,  315,  321,  322,  325 КАС України,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2020 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя 	 	Шляхтицький О.І.	
Судді	    	Семенюк Г.В.    Домусчі С.Д.