ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2020 року 
м. Київ
справа № 560/3220/19, 
адміністративне провадження № К/9901/13278/20
Верховний Суд у складі колегії суддів        Касаційного адміністративного суду :
головуючої судді- Блажівської Н.Є.,
суддів: Білоуса О.В., Желтобрюх І.Л.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін касаційну скаргу    Головного управління ДПС у Хмельницькій області
на рішення    Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2019 року (суддя Лабань Г.В.)
та постанову    Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року (суддя-доповідач: Курко О. П., судді: Гонтарук В. М., Біла Л.М.)
у справі позовом     ОСОБА_1 
до    Головного управління ДПС у Хмельницькій області
про    визнання дій протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ
1. ІСТОРІЯ СПРАВИ
1.1.Короткий зміст позовних вимог
ОСОБА_1 (надалі також - Позивач; ОСОБА_1 ; скаржник) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області (надалі також - Відповідач; ГУ ДПС у Хмельницькій області), в якому просив суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 12 липня 2019 року:
№ 0011141303 про сплату 1744939 грн 56 коп. (один мільйон сімсот сорок чотири тисячі дев`ятсот тридцять дев`ять гривень 56 коп.) податку на доходи фізичних осіб та 436234 грн 89 коп., (чотириста тридцять шість тисяч двісті тридцять чотири грн 89 коп.) штрафних (фінансових) санкцій;
№ 0011151303 про сплату 145411 грн 63 коп. (сто сорок п`ять тисяч чотириста одинадцять гривень 63 коп.) військового збору та 36352 грн 91 коп. (тридцять шість тисяч триста п`ятдесят дві грн 91 коп.) штрафних (фінансових) санкцій;
№ 0011231303 про сплату 510 грн (п`ятсот десять гривень) адміністративного штрафу;
№ 0011161303 про сплату 340 грн (триста сорок гривень) штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) за платежем «Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг);
№ 0011241303 про сплату 340 грн (триста сорок грн) штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) за платежем «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування»;
№ 0011211303 про сплату 170 грн (сто сімдесят грн) адміністративного штрафу;
визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 18 жовтня 2019 року № Ф-0001251303 на суму 163867,54 грн (сто шістдесят три тисячі вісімсот шістдесят сім гривень 54 коп.);
визнати протиправним та скасувати рішення про нарахування штрафних санкцій від 12 липня 2019 року, виданого ГУ ДФС у Хмельницькій області, № 0011181303 про сплату 20669 грн 54 коп. (двадцять тисяч шістсот шістдесят дев`ять гривень 54 коп.) штрафних санкцій;
визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за неподання звітності № 0011251303 про сплату 510 грн (п`ятсот десять гривень) для фізичних осіб-підприємців які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність.
В обґрунтування позовних вимог зазначено про незаконність проведення позапланової невиїзної документальної перевірки Позивача та висновків перевірки про здійснення Позивачем підприємницької діяльності щодо продажу об`єктів нерухомості, належних на праві власності як фізичній особі, позаяк Податковим кодексом України не встановлено обмежень щодо кількості одиниць продажу власного нерухомого майна фізичною особою. 
1.2. Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2019 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року, позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 12 липня 2019 року № 0011141303 про сплату 1744939 грн 56 коп. (один мільйон сімсот сорок чотири тисячі дев`ятсот тридцять дев`ять гривень 56 коп.) податку на доходи фізичних осіб та штрафних (фінансових) санкцій 436234 грн 89 коп. (чотириста тридцять шість тисяч двісті тридцять чотири гривень 89 коп.); № 0011151303 про сплату 145411 грн 63 коп. (сто сорок п`ять тисяч чотириста одинадцять гривень 63 коп.) військового збору та штрафних (фінансових) санкцій 36352 грн 91 коп. (тридцять шість тисяч триста п`ятдесят дві гривні 91 коп.); № 0011231303 про сплату 510 грн (п`ятсот десять гривень) адміністративного штрафу; № 0011161303 про сплату 340 грн (триста сорок гривень) штрафних санкцій за податок на додану вартість; № 0011241303 про сплату 340 грн (триста сорок гривень) штрафних санкцій за податок на доходи фізичних осіб; № 0011211303 про сплату 170 грн (сто сімдесят гривень) адміністративного штрафу; вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 18 жовтня 2019 року № Ф-0001251303 на суму 163867,54 коп. (сто шістдесят три тисячі вісімсот шістдесят сім гривень 54 коп.); визнано протиправним та скасовано рішення про нарахування штрафних санкцій від 12 липня 2019 року виданого ГУ ДФС у Хмельницькій області № 0011181303 про сплату 20669 грн 54 коп. (двадцять тисяч шістсот шістдесят дев`ять гривень 54 коп.) штрафних санкцій; визнано протиправним та скасовано рішення про застосування штрафних санкцій за неподання звітності № 0011251303 про сплату 510 грн (п`ятсот десять гривень) для фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Ухвалюючи рішення в частині задоволення позовних вимог суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що податковий орган не наділений повноваженням встановлення факту здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, а Податковий кодекс України та будь-який інший нормативно-правовий акт, не містить заборони або обмежень щодо кількості одиниць продажу власного нерухомого майна. Суди звернули увагу на те, що ОСОБА_1 було придбано 16 квартир у ЖБК «Зарічанський» згідно з договорами про внесення пайових внесків в якості пайовика (покупця) квартир як фізичною особою. Враховуючи те, що Позивач не виступає засновником вказаного житлово-будівельного кооперативу та не був замовником проектно-кошторисної документації, суди дійшли висновку, що купівля квартир у ЖБК «Зарічанський» та подальша реєстрація права власності не здійснювалась з метою підприємницької діяльності. Сплата 5 % податку на доходи фізичних осіб та 1,5 % військового збору із вартості квартири відповідно до кожного договору при його нотаріальному посвідченні за висновками судів свідчить про необґрунтованість доводів контролюючого органу про порушення Позивачем податкової дисципліни та не утворює підстав для визначення податкових зобов`язань за спірними актами індивідуальної дії.  
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправними дій Відповідача щодо проведення позапланової невиїзної документальної перевірки суди виходили з того, що в рішенні Хмельницького окружного адміністративного суду від 31 липня 2019 року у справі № 560/1883/19 було встановлено правомірність проведення перевірки ОСОБА_1 .
1.3. Короткий зміст касаційної скарги та відзиву на неї
Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій в частині задоволення позовних вимог, ГУ ДПС у Хмельницькій області звернулось з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права вказало на те, що судами застосовано норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 13 березня 2018 року по справі № 826/13138/15, що стало наслідком неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права до спірних правовідносин, визначених предметом розгляду даної справи, тому просило їх скасувати у відповідній частині та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові повністю.
Позивач у відзиві на касаційну скаргу просив залишити касаційну скаргу без задоволення вказуючи, що судами першої та апеляційної інстанцій при ухваленні судових рішень не допущено порушень норм матеріального та процесуального права.
2. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПОПЕРЕДНІХ ІНСТАНЦІЙ
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець 11 лютого 2004 року, основним видом його діяльності є: 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель.
На підставі статті 20, підпункту 75.1.2, пункту 75.1, статті 75, підпункту 78.1.1, підпункту 78.1.4 пункту 78.1, статті 78, пункту 82.2 статті 82 Податкового кодексу України, підпункту 13.1.2 пункту 13.1 статті 13 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та наказу ГУ ДФС у Хмельницькій області від 2 травня 2019 року № 990 ГУ ДФС у Хмельницькій області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 , з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року, за результатами якої складено акт від 20 травня 2019 року № 0316/22-01/13-07/ НОМЕР_1 .
Перевіркою встановлено, що в порушення вимог:
пункту 177.2, абзацу 5, підпункту 177.4.5 пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України занижено податкове зобов`язання по податку з доходів фізичних осіб за період з 2016 - 2018 роки на суму 1744939,56 грн;
підпункту 1.2 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX та пункту 177.2, пункту 177.4 статті 177 Податковою кодексу України, в результаті чого занижено суму військового збору за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року в сумі 145411,63 грн;
підпункту 49.18.1, пункту 49.18 статті 49 та пункту 203.1 статті 203 Податкового кодексу України не подано податкові декларації з податку на додану вартість за вересень-жовтень 2019 року;
пункту 2 частини першої статті 7, статті 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року № 2464-VІ та пункту 3 частини п`ятої розділу IV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства доходів і зборів України 20 квітня 2015 року № 449, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 7 травня 2015 року за № 508/26953, занижено суму єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року в сумі 163867,54 грн;
пункту 63.3 статті 63, пункту 22.1 статті 22 Податкового кодексу України, пункту 8.4 розділу VIII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 09 грудня 2011 року № 1588 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 22 квітня 2014 року № 462), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 травня 2014 року за № 503/25280, не подані повідомлення за формою № 20-ОПП до Хмельницького управління ГУ ДФС у Хмельницькій області;
пункту 44.1, пункту 44.3, пункту 44.5 статті 44, пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України платником не надано в повному обсязі документи для проведення перевірки що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності;
пункту 179.1, пункту 179.9, статті 179 Податкового кодексу України не вірне подання декларації з податку на доходи фізичних осіб за 2017 рік та пункту 49.2, підпункту 49.18.5 пункту 49.18 статті 49, пункту 177.5, пункту 177.11 статті 177 Податкового кодексу України в частині не подання декларацій про майновий стан і доходи за 2018 рік;
пункту 4 частини другої статті 6 Закону № 2464-VІ в частині не подання звітів про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2016, 2017 та 2018 роки.
За наслідком перевірки ГУ ДФС у Хмельницькій області 12 липня 2019 року винесено рішення та податкові повідомлення-рішення:
№ 0011141303 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, в сумі 1744939,56 грн за основним платежем та 436234,89 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);
№ 0011151303 про збільшення суми грошового зобов`язання по військовому збору в сумі 145411,63 грн за основним платежем та в сумі 36352,91 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);
№ 0011241303 про застосування штрафу в сумі 340 грн за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування;
№ 0011211303 про застосування штрафу в сумі 170 грн;
№ 001121303 про застосування штрафу в сумі 510 грн;
№ 0011161303 про застосування штрафу в сумі 340 грн за неподання декларації по податку на додану вартість;
№ 0011181303 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 20669,54 грн;
№ 0011251303 застосування штрафу за неподання звітності єдиного внеску.
За результатами розгляду скарги Позивача в частині скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 12 липня 2019 року № ф-001117103, рішенням ДПС України вимога про сплату боргу (недоїмки) від 12 липня 2019 року № ф-001117103 скасована як така, що сформована не за встановленою формою та, як наслідок, ГУ ДФС у Хмельницькій області було сформовано та направлено на адресу Позивача нову вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 18 жовтня 2019 року № ф-000125130.
Предметом спору в даній справі є правомірність прийняття Відповідачем податкових повідомлень-рішень від 12 липня 2019 року № 0011141303, № 0011151303, № 0011231303, № 0011161303, № 0011241303, № 0011211303, вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 18 жовтня 2019 року № Ф-0001251303, рішення про нарахування штрафних санкцій від 12 липня 2019 року № 0011181303, рішення про застосування штрафних санкцій за неподання звітності № 0011251303, а також проведення Відповідачем позапланової документальної невиїзної перевірки Позивача, оформленої актом від 20 травня 2019 року № 0316/22-01/13-07/ НОМЕР_1 .
Разом з тим, предметом касаційного перегляду в силу приписів частини першої статті 341 КАС України є лише вимоги, які були задоволені судами попередніх інстанцій та стали підставою для звернення Відповідача з даною касаційною скаргою до Верховного Суду.
3. ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
3.1. Доводи Відповідача (особи, яка подала касаційну скаргу)
У касаційній скарзі Відповідач зазначає, що протягом 2016-2018 років ФОП ОСОБА_1 отримано дохід від здачі майна в оренду, який не було відображено платником у декларації про майновий стан і доходи, що мало наслідком заниження чистого оподаткованого доходу та несплати до бюджету податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб, військового збору, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, однак залишено поза оцінкою судів.
Також зазначає про те, що у 2018 році протягом 2-ох місяців ОСОБА_1 здійснено продаж 16 об`єктів нерухомого майна, що має ознаки систематичності та має на меті отримання прибутку, відтак доводить провадження підприємницької діяльності. Такі висновки контролюючого органу ґрунтуються на тому, що підтверджуючими документами, наданими платником, було встановлено придбання ОСОБА_1 16 квартир на 6591840 грн за адресою: АДРЕСА_1 (договори про внесення пайових внесків з ОК «Житлово-будівельний кооператив «Зарічанський») без підтвердження оплати (не надано платіжні доручення, прибуткові касові ордери, квитанції про сплату), які в 4 кварталі 2018 року продано за 9640838 грн. 
3.2. Доводи Позивача (особи, яка подала відзив на касаційну скаргу)
У відзиві на касаційну скаргу Позивач стверджує про безпідставність доводів касаційної скарги щодо здійснення продажу об`єктів нерухомого майна в межах підприємницької діяльності, натомість Позивач здійснював продаж об`єктів нерухомості як фізична особа зі сплатою податку з доходів фізичних осіб під час нотаріального посвідчення угод, внаслідок чого не виникає обов`язку подання податкової декларації, а обов`язок зі сплати податку вважається виконаним. Також наголошує на тому, що контролюючим органом при нарахуванні сум податкових зобов`язань не враховано фактичну сплату сум визначених податків Позивачем під час реалізації нерухомого майна за ставкою 5 відсотків бази оподаткування, а суди попередніх інстанцій вказані обставини не перевірили, що свідчить на користь сумнівності податкових донарахувань за спірними актами індивідуальної дії. 
Посилання податкового органу на постанову Верховного Суду у справі № 826/13138/15 від 13 березня 2018 року вважає недоречним та стверджує про відмінність спірних правовідносин сторін у даних справах. Наполягає, що викладені у акті перевірки порушення норм податкового законодавства перевірені та ретельно досліджені у ході судового розгляду, судами попередніх інстанцій надано правильну правову кваліфікацію та юридичну оцінку встановленим обставинам. 
4. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
4.1. Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій
Виходячи з доводів скаржника, що зазначені в касаційній скарзі, та зважаючи на положення статі 341 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також - КАС України), Суд враховує таке.
Оподаткування доходу фізичних осіб регламентовано розділом IV ПК України, відповідно до підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 якого, об`єктом оподаткування фізичної особи - резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.
Згідно з підпунктом 164.2.4 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються частина доходів від операцій з майном, розмір якої визначається згідно з положеннями статей 172- 173 цього Кодексу.
Ставки податку встановлені статтею 167 ПК.
Пунктом 167.1 статті 167 ПК України передбачено, що ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.
Разом з тим, пунктом 167.2 встановлено, що ставка податку становить 5 відсотків бази оподаткування у випадках, прямо визначених розділом IV ПК України.
Такий випадок визначено статтею 172 ПК України, якою встановлено оподаткування доходу від операцій з продажу (обміну) об`єктів нерухомого майна.
Пунктом 172.1 цієї статті передбачено, що дохід, отриманий платником податку від продажу (обміну) не частіше одного разу протягом звітного податкового року житлового будинку, квартири або їх частини, кімнати, садового (дачного) будинку (включаючи земельну ділянку, на якій розташовані такі об`єкти, а також господарсько-побутові споруди та будівлі, розташовані на такій земельній ділянці), а також земельної ділянки, що не перевищує норми безоплатної передачі, визначеної статтею 121 Земельного кодексу України залежно від її призначення, та за умови перебування такого майна у власності платника податку понад три роки, не оподатковується.
Згідно з абзацом 1 пункту 172.2 цієї статті дохід, отриманий платником податку від продажу протягом звітного податкового року більш як одного з об`єктів нерухомості, зазначених у пункті 172.1 цієї статті, або від продажу об`єкта нерухомості, не зазначеного в пункті 172.1 цієї статті, підлягає оподаткуванню за ставкою, визначеною пунктом 167.2 статті 167 цього Кодексу.
Водночас, статтею 177 ПК України врегульовано оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування.
Так, доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною   пунктом 167.1  статті 167 цього Кодексу (пункт 177.1 статті 177 ПК України).
Відповідно до пункту 177.2 статті 177 ПК України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.
Так, оспорюваним у даній справі податковим повідомленням-рішенням від 12 липня 2019 року № 0011141303 Позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за результатом встановлення перевіркою порушення Позивачем положень статті 177 ПК України внаслідок заниження податкового зобов`язання по податку з доходів фізичних осіб за період з 2016 - 2018 роки на суму 1744939,56 грн.
Верховний Суд звертає увагу, що у спорах щодо нарахування податкових зобов`язань предметом перевірки та контролю суду також має бути правильність визначення об`єкта оподаткування, а саме, у справі, що переглядається, правильність визначення суми податкового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб за операціями продажу Позивачем нерухомого майна протягом звітного періоду.
Ухвалюючи рішення у справі, що переглядається, суди попередніх інстанцій не з`ясували та не перевірили порядок нарахування Позивачу суми податкового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб та не встановили, зокрема, чи сплачено Позивачем суму податку на доходи фізичних осіб у розмірі 5 % об`єкта оподаткування, про що він стверджував у ході судового розгляду. Зміст судових рішень судів попередніх інстанції свідчить про залишення поза судовим дослідженням та перевіркою відповідного обрахунку сум податкового зобов`язання та залишення поза увагою судів того, чи враховано контролюючим органом при цьому суму сплаченого Позивачем платежу, і чи це впливає на достовірність визначення суми грошового зобов`язання за спірним рішенням контролюючого органу.
У касаційній скарзі Відповідач також звертає увагу, що перевіркою було встановлено отримання Позивачем доходу від здавання майна в оренду протягом 2016-2018 років в сумі 53270,46 грн, що не було включено платником до декларації про майновий стан і доходи за звітні періоди. 
Аналізуючи наведені доводи скаржника та зміст судових рішень судів попередніх інстанцій Суд зазначає, що у межах спірних правовідносин поза увагою судів залишився аналіз наведених податковим органом обставин щодо доходів Позивача від здавання майна в оренду. 
Повідомлені контролюючим органом фактичні обставини ставлять під сумнів добросовісність та повноту декларування Позивачем сум отриманих доходів, тому мають бути перевірені та отримати належну оцінку, оскільки стосуються безпосередньо предмета доказування у межах спірних відносин і мають істотне значення для вирішення даного спору. 
Оскільки наведені обставини не були предметом дослідження судів першої та апеляційної інстанцій та не отримали юридичної оцінки, вказане виключає можливість перевірити Верховним Судом правильність висновків судів попередніх інстанцій по суті спору та ставить під сумнів мотивованість та обґрунтованість рішень судів попередніх інстанцій в цілому.
В світлі висновку, викладеному у пункті 25 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», суд зобов`язаний надавати відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника, а виходячи з позиції цього суду, що висловлена в пункті 42 рішення «Бендерський проти України», відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.
Вказані вимоги зобов`язують суди при вирішенні справи у кожному конкретному випадку вживати передбачені законом заходи з метою з`ясування всіх обставин у справі, що мають значення для вирішення спору, встановити та надати вичерпну оцінку фактичним обставинам у межах спірних правовідносин з метою з`ясування об`єктивних причин та факторів, що зумовили настання для платника податків негативних наслідків у вигляді порушеного права, що підлягає захисту, та в достатній мірі висвітлити мотиви прийняття конкретних рішень.
В свою чергу, вимоги частини четвертої статті 9 КАС України зобов`язують суд до активної ролі в судовому процесі, в тому числі до офіційного з`ясування всіх обставин справи і у відповідних випадках до витребування тих доказів, яких, на думку суду, не вистачає для належного встановлення обставин у справі, що розглядається.
Для повного, об`єктивного та всебічного з`ясування обставин справи суду необхідно надати належну правову оцінку кожному окремому доказу та їх сукупності, які містяться в матеріалах справи або витребовуються, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, з посиланням на це в мотивувальній частині свого рішення, враховуючи при цьому відповідні норми матеріального права із правильним їх застосуванням з урахуванням висновків Суду, та при дотриманні норм процесуального права.
Оскільки висновки судами попередніх інстанцій сформовані без дослідження усіх обставин, які впливають на права та обов`язки платника податків та враховуючи те, що касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду не має повноважень досліджувати докази та встановлювати обставини, які є необхідними для правильного вирішення спору, справу необхідно передати на новий розгляд до суду першої інстанції.
В частині відмови в задоволенні позовних вимог рішення судів першої та апеляційної інстанцій особами, які беруть участь у справі, не оскаржуються, а тому відсутні підстави для надання правового аналізу відповідним висновкам судів у межах даного касаційного провадження.
4.2. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Верховний Суд вважає висновки судів першої та апеляційної інстанцій передчасними та такими, що зроблені без повного з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, а оцінка наявних у матеріалах справи доказів здійснена без дотримання положень статті 90 КАС України, а відтак такі судові рішення не відповідають вимогам законності та обґрунтованості, що встановлені статтею 242 КАС України
Під час нового розгляду справи суду слід взяти до уваги викладене в цій постанові, встановити наведені у ній обставини, що входять до предмета доказування у даній справі, дати правильну юридичну оцінку встановленим обставинам та постановити рішення відповідно до вимог статті 242 КАС України.
З урахуванням наведеного, касаційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення судів першої та апеляційної інстанції скасувати з передачею справи на новий судовий розгляд.
Керуючись статтями 3, 344, 353, 355, 359 КАС України, Суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області задовольнити частково.
Рішення    Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2019 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року скасувати в частині задоволених позовних вимог.
Справу № 560/3220/19 в цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
В іншій частині рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2019 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                  Н.Є. Блажівська    
Судді                                                                                                        О.В. Білоус
                                                                      І.Л. Желтобрюх