ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
01010,  м. Київ,  вул. Московська, 8, корп. 30. тел/факс 254-21-99, e-mail: inbox@6apladm.ki.court.gov.ua

Головуючий суддя у першій інстанції: Кармазін О.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 грудня 2020 року                                                                                  Справа № 640/21572/20
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
Головуючого судді:                      Епель О.В., 
суддів:                                              Карпушової О.В., Степанюка А.Г.,
за участю секретаря                     Лісник Т.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу товариства власників квартир «Будматеріали» на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 вересня 2020 року у справі 

за позовом           товариства власників квартир «Будматеріали»

до                     Київської міської ради, 
Київської міської державної адміністрації

про                     визнання протиправним та скасування рішень, 
скасування реєстрації права комунальної власності, 

ВСТАНОВИВ:

Історія справи.
Товариство власників квартир «Будматеріали» (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Київської міської ради (далі - відповідач-1), Київської міської державної адміністрації (далі - відповідач-2) про:
1) визнання протиправним та скасування рішення Київської міської ради №  284/5096 від 02.12.2010 «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва»;
2) визнання протиправним та скасування рішення Київської міської ради №  359/9416 від 22.05.2013 «Про внесення змін у Додаток № 6 до рішення Київської міської ради від 02.12.2010 № 284/5096 «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва» в частині включення до переліку об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Києва вбудованих нежитлових приміщень площею 424,6 кв.м., розташованих в будинку № 46/48 (46-48) по вул. Шовковичній в м. Києві;
3) скасування реєстрації права комунальної власності за територіальною громадою міста Києва в особі Київської міської ради на групу приміщень № 166 літ «А», поверх - цоколь, загальною площею 164, 2 кв. м (нежитлові приміщення бібліотеки ім. А. Макаренко) в будинку № 46-48 по вул. Шовковичній в м. Києві , вчинену 17.02.2017 державним реєстратором Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 34007774 від 23.02.2017;
4) cкасування реєстрації права комунальної власності за Територіальною громадою міста Києва в особі Київської міської ради на нежитлові приміщення з № 1 по № 8 (група приміщень № 165, цоколь, літ. «А» загальною площею 48,3 кв.м., в будинку № 46-48 п вул. Шовковичній в м. Києві, вчинену 28.05.2019 державним реєстратором Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обмежень (з відкриттям розділу), індексний номер 47172549 від 03.06.2019.
Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 вересня 2020 року у відкритті провадження у справі відмовлено.
Постановляючи таку ухвалу, суд виходив з того, що такий спір не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства, оскільки спірні правовідносини пов`язані зі спором про право на конкретний об`єкт нерухомого майна, а саме: на групу приміщень № 165 та на групу приміщень № 166, що розташовані у будинку № 46-48 по вул. Шовковичній в м. Києві.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, наполягаючи на тому, що цей спір підсудний саме суду адміністративної юрисдикції.
З цих та інших підстав апелянт вважає, що ухвала суду першої інстанції прийнята за неповно встановлених обставин справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання щодо юрисдикції цього спору.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.11.2020 було відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою позивача, встановлено строк для подання відзиву на неї та призначено судовий розгляд справи.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - без змін з наступних підстав.
Обставини, установлені судом першої інстанції.
Між сторонами в цій справі існує невирішений спір про право на конкретний об`єкт нерухомого майна, а саме: на групу приміщень № 165 та на групу приміщень №  166, що розташовані у будинку № 46-48 по вул. Шовковичній в м. Києві.
Оскаржуваним рішенням право комунальної власності на групу приміщень №  166 літ «А», поверх - цоколь, загальною площею 164, 2 кв. м (нежитлові приміщення бібліотеки ім. А. Макаренко) в будинку № 46-48 по вул. Шовковичній в м. Києві та на нежитлові приміщення з № 1 по № 8 (група приміщень № 165, цоколь, літ. «А» загальною площею 48,3 кв.м., в будинку № 46-48 по вул. Шовковичній в м. Києві) зареєстровано за Територіальною громадою міста Києва в особі Київської міської ради.
Нормативно-правове обґрунтування.
Так, Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У пункті 1 частини першої статті 4 КАС України передбачено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.
Публічно-правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Висновки суду апеляційної інстанції.
Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що до адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно рішення, дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що виникають у зв`язку зі здійсненням ним владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.
Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії органу влади чи місцевого самоврядування.
Таким чином, під час вирішення питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ у кожній конкретній справі недостатньо застосування виключно формального критерію-визначення суб`єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб`єкта владних повноважень). Визначальною ознакою для правильного вирішення такого питання є характер правовідносин, з яких виник спір.
Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.11.2018 по справі № 490/5986/17 та, відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, підлягає обов`язковому врахуванню судом при розгляді даної справи
Європейський суд з прав людини у пункту 24 свого рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, «встановленим законом», національний суд, який не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, що не мала регулювання законом.
Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що предметом спору в цій справі є рішення КМР щодо віднесення до об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Києва вбудованих нежитлових приміщень площею 424,6 кв.м., розташованих в будинку № 46/48 (46-48) по вул. Шовковичній в м. Києві, тобто нерухомого майна, з приводу якого між позивачем в особі співвласників квартир багатоквартирного будинку за вказаною адресою і КМР існує невирішений спір про право на таке майно.
Таким чином, розгляд цієї позовної заяви безпосередньо стосується приватно-правових відносин, які регулюються нормами цивільного законодавства та підлягають вирішенню за правилами цивільного судочинства.
З огляду на це та враховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що даний спір не є публічно-правовим та не підсудний суду адміністративної юрисдикції.
Твердження апелянта про те, що цей спір підсудний саме суду адміністративної юрисдикції, апеляційний суд відхиляє з огляду на вищевикладене.
Аналізуючи ці та всі інші доводи апелянта, колегія суддів зазначає, що в рішенні ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.
Враховуючи вищевикладене та проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо цивільної юрисдикції спору справи та необхідності закриття провадження в цій справі.
Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.  
Отже, апеляційна скарга товариства власників квартир «Будматеріали» підлягає залишенню без задоволення, ухвала Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 вересня 2020 року - без змін.
Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, 

ПОСТАНОВИВ: 

Апеляційну скаргу товариства власників квартир «Будматеріали» залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 вересня 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.
Судове рішення виготовлено 01 грудня 2020 року.

Головуючий суддя:          

Судді: