ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

16 грудня 2020 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 728/1370/20
Головуючий у першій інстанції – Глушко О. І.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1334/20

Суд у складі:
головуючого - судді Євстафіїва О.К.,
суддів:                      Бечка Є.М., Шарапової О.Л.,
за участю секретаря Шапко В.М.,

позивач – Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,
відповідач – ОСОБА_1 ,

особа, яка подала апеляційну скаргу - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

на рішення Бахмацького районного суду від 07 вересня 2020 року; час, місце ухвалення і дата складання повного його тексту: 07.09.2020, м. Бахмач,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2020 р. Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі за текстом – АТ КБ «ПриватБанк») звернулося з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягти з останньої заборгованість у загальній сумі 13337 грн 61 коп., з яких заборгованість за кредитом – в сумі 8969 грн 30 коп., за відсотками за користування кредитом – 3771 грн 20 коп., за відсотками, нарахованими на прострочену кредитну заборгованість в порядку ст. 625 ЦК України – 597 грн 11 коп., а також відшкодувати судові витрати у розмірі 2102 грн 00 коп. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що вказану заборгованість станом на 19.05.2020 АТ КБ «ПриватБанк» нараховано внаслідок порушення ОСОБА_1 зобов`язань за укладеним ними кредитним договором без номера від 04.12.2017 у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.
Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитом у сумі 8969 грн 30 коп. та відшкодування витрат по сплаті судового збору в розмірі 1408 грн 34 коп.; у задоволенні решти вимог відмовлено. Ухвалюючи його, суд І інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 фактично отримано та використано кредитних коштів у сумі 8969 грн 30 коп., а решта позовних вимог не підтверджена належними і допустимими доказами.
В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати вказане рішення в частині відмови у задоволенні його позовних вимог та задовольнити їх. Доводи апеляційної скарги зводяться до такого:
- відповідач не довела, що її не ознайомлено з Умовами, Правилами та Тарифами банку, які діяли на момент підписання нею анкети-заяви, а також що її не ознайомлено з іншими умовами та правилами банку, 
- підписавши 04.12.2017 анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, ОСОБА_1 приєдналася до них та погодилася, що ці анкета-заява і Умови та Правила складають змішаний договір банківського рахунку і кредитного договору. Крім того, остання підтвердила, що в подальшому вона зобов`язується самостійно ознайомлюватися зі всіма змінами Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів на сайті банку;
- на підставі анкети-заяви ОСОБА_1 відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку. Із виписки по картковому рахунку відповідача вбачається, що вона користувалася грошима та частково погашала заборгованість;
- відсутність підпису відповідача на відповідних Тарифах, Умовах та Правилах не свідчить про неукладення сторонами кредитного договору;
- виписка по рахунку та розрахунок заборгованості ОСОБА_1 є належними доказами, які нею не спростовані,
- в силу ст. 625 ЦК України АТ КБ «ПриватБанк» має право на стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по відсотках, які нараховані на прострочений кредит, у відповідності до положень Умов та Правил надання банківських послуг.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає відхиленню.
У справі встановлено таке.
04.12.2017 ОСОБА_1 подала до ПАТ КБ «ПриватБанк» анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. У цій заяві зазначено, що ОСОБА_1 згодна з тим, що підписана нею заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами складають між нею і банком договір про надання банківських послуг, що ОСОБА_1 ознайомилася з цими Умовами та Правилами до його укладення і згодна з його умовами, що вона зобов`язується їх виконувати та регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті банку privatbank.ua. В той же час у цій заяві не йдеться про встановлення кредитного ліміту на картку, не зазначено ні вид картки, яку бажав отримати відповідач, ні розмір процентної ставки, під яку надається кредит, ні розмір комісії, ні види послуг, за які її має бути сплачено (копія цієї анкети-заяви на арк. 21).
Витяги з Умов та Правил надання банківських послуг та з Тарифів обслуговування кредитних карт, що затверджені наказом ПАТ КБ «ПриватБанк» від 03.12.2012 № СП-2012-7061750, не містять підпису ОСОБА_1 (арк. 22, 23-68).
ПАТ КБ «ПриватБанк» змінило назву на АТ КБ «ПриватБанк», що підтверджено витягом з статуту цього товариства (арк. 77-78).
Згідно з наданим позивачем розрахунком, станом на 19.05.2020 ОСОБА_1 має перед АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 13337 грн 61 коп., з яких заборгованість за кредитом – в сумі 8969 грн 30 коп., за відсотками – 3771 грн 20 коп. та за відсотками, нарахованими на прострочений кредит за ст. 625 ЦК України – 597 грн 11 коп. Цей розрахунок здійснювався виходячи з процентної ставки за користування кредитом у розмірі 3,5% на місяць (арк. 11-15). 
Із виписки по рахунках відповідача (арк. 16-18) та вказаного вище розрахунку вбачається, що ОСОБА_1 на погашення кредиту сплатила АТ КБ «ПриватБанк» кошти в період з 04.12.2017 по 08.07.2019 у загальній сумі 24592 грн 50 коп., які товариством спрямовувалися на погашення не тільки кредиту, а й процентів за користування ним.
Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» містить інформацію щодо кредитних карток «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD». Проте ні в цьому витязі, ні в усіх інших наявних у справі доказах не вказано, яку саме кредитну картку отримала ОСОБА_1 (арк. 22).
Аналізуючи надані докази і правові норми, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить таких висновків.
Згідно з ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Пункт 2 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній на момент виникнення і тривання спірних правовідносин, приписує, що перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про кредитні умови, зокрема про тип відсоткової ставки, суму, на яку кредит може бути виданий, і орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту.
Зазначені вище вимоги законодавства до форми та змісту кредитного договору сторонами виконано неповністю.
В силу ч. ч. 1, 2 ст. 549, ч. 1 ст. 1048 ЦК України розмір процентів за користування кредитом є похідним від розміру простроченого кредиту та кількості часу прострочення його сплати.
З розрахунку спірної заборгованості й виписки по рахунку ОСОБА_1 вбачається, що остання на погашення кредиту сплачувала АТ КБ «ПриватБанк» кошти по 08.07.2019, які товариством спрямовувалися на погашення не тільки кредиту, а й процентів за користування ним (арк. 11-15, 16-18). За відсутності доказів отримання ОСОБА_1 конкретно визначеної кредитної картки та за відсутності визначення в укладеному сторонами кредитному договорі типу і розміру відсоткової ставки за користування кредитом суд не може дійти висновку, що АТ КБ «ПриватБанк» правомірно нараховувало ОСОБА_1 кредитну заборгованість. Тож апеляційний суд не може констатувати, що АТ КБ «ПриватБанк» діяло у передбачений кредитним договором між ними спосіб, спрямувавши частину сплачених ОСОБА_1 коштів на погашення нарахованих ним процентів за користування кредитом. Відповідно апеляційний суд не може констатувати, що АТ КБ «ПриватБанк» правильно визначило розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитом. Ці обставини унеможливлюють задоволення вимог про стягнення з відповідача на користь позивача прострочених процентів.
Крім того, надані позивачем Тарифи, Умови та Правила надання банківських послуг не можна вважати складовою укладеного сторонами кредитного договору, оскільки вони не підписані ОСОБА_1 і відсутні дані про їх визнання останньою. 
У мотивувальній частині Рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013 у справі № 1-12/2013 роз`яснено, що з огляду на приписи частини 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору; особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності й розумності.
Виходячи з наведеного є юридично неспроможним посилання позивача на те, що відповідачем не доведено, що під час укладення сторонами кредитного договору діяли інші, ніж приєднані до справи, Тарифи і Умови та Правила надання банківських послуг, що відповідач не заперечував факт ознайомлення з ними і не спростував ні факту наявності кредитної заборгованості, ні її розміру.
З викладеного випливає, що суду не надано допустимих доказів, що підтверджують вимоги апеляційної скарги.
Рішення місцевого суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитом у сумі 8969 грн 30 коп. не оскаржується і суд не встановив підстав для його перегляду в цій частині у порядку ч. 4 ст. 367 ЦПК України.
З викладеного випливає, що рішення суду І інстанції підлягає залишенню без змін.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення, а рішення Бахмацького районного суду від 07 вересня 2020 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня її складення.

Головуючий:                                    Судді: