ПОСТАНОВА
іменем України

30 листопада 2020 року 	 	справа № 280/6259/19	

                              Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
                                        головуючий суддя  Суховаров А.В. 
                                                   судді  Головко О.В., Ясенова Т.І.,     
розглянувши в письмовому провадженні в м.Дніпрі апеляційні скарги представника ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10.04.2020 в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про перерахунок пенсії

ВСТАНОВИВ:

           ОСОБА_1 12.12.2019 звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просить:
    - визнати протиправним і скасувати рішення Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Запоріжжя №084050002622 від 07.08.2019 про поновлення виплати пенсії в розмірі 49гр86коп;
    - зобов`язати ГУ ПФУ в Запорізькій області здійснити перерахунок пенсії за січень 2004 року відповідно до статті 43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а за лютий 2004 року – березень 2019 року відповідно до статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та виплачувати таку пенсію в подальшому; 
    - зобов`язати ГУ ПФУ в Запорізькій області нарахувати та виплатити компенсацію в зв`язку з порушенням строку виплати пенсії;
    - зобов`язати ГУ ПФУ в Запорізькій області врахувати в страховий стаж навчання в Запорізькому машинобудівному інституті з 26.12.1963 по 01.02.1968 та виправити помилку в даті початку трудової діяльності на 05.09.1959 (ас5,24,29).

          Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10.04.2020 позов задоволений частково:
    - визнано протиправним і скасовано рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області №084050002622 від 07.08.2019 про поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 в розмірі 49гр86коп;
    - зобов`язано ГУ ПФУ в Запорізькій області здійснити перерахунок пенсії  ОСОБА_1 за період з 07.10.2009 по 31.03.2019: за жовтень 2009 року відповідно до статті 43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а за листопад 2009 року – березень 2019 року відповідно до статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та виплачувати таку пенсію в подальшому; 
    - зобов`язано ГУ ПФУ в Запорізькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію в зв`язку з порушенням строку виплати пенсії;
    - зобов`язано ГУ ПФУ в Запорізькій області врахувати в страховий стаж ОСОБА_1 навчання в Запорізькому машинобудівному інституті з 26.12.1963 по 01.02.1968 та виправити помилку в даті початку трудової діяльності на 05.09.1959 (ас102,111).

          В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить змінити редакцію абзацу 3 резолютивної частини рішення та викласти його в такій редакції: «зобов`язати ГУ ПФУ в Запорізькій області здійснити перерахунок пенсії за період з 07.10.2009 по 31.03.2019 в розмірі не нижче прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; перерахунок за жовтень 2009 року здійснити шляхом виконання помісячного перерахунку пенсії за період з січня 1997 року по жовтень 2009 року відповідно до чинного законодавства на кожний місяць; перерахунок за період з 01.11.2009 по 31.03.2019 здійснити відповідно до статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Представник позивачки вказує, що перерахунок пенсії за жовтень 2009 року відповідно до статті 43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» призведе до зниження розміру пенсії за цей місяць оскільки буде взятий показник середньої заробітної плати за 2002 рік (ас114).

          В апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Запорізькій області просить рішення суду скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог. Посилаються на те, що суд безпідставно зобов`язав здійснити перерахунок пенсії з 07.10.2009, а не з 06.03.2019, з дня звернення з заявою про поновлення виплати пенсії. Для поновлення пенсії з 07.10.2009 позивачкою пропущений шестимісячний строк звернення до адміністративного суду. Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що за жовтень 2009 року пенсія може бути перерахована відповідно до статті 43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Суд не наділений повноваженнями визначити механізм проведення перерахунку пенсії адже це є дискреційними повноваженнями органів Пенсійного фонду. Оскільки до прийняття рішення №084050002622 від 07.08.2019 пенсія позивачці не нараховувалась, відсутні підстави для виплати компенсації (ас119).     

          Переглядаючи справу, колегія суддів виходить з наступного:

          Згідно рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22.04.2019 у справі №280/1242/19, ОСОБА_1 з 28.01.1997 призначена пенсія за віком. В 1998 виплату пенсії припинено в зв`язку із виїздом на постійне проживання до Німеччини. Вона 06.03.2019 звернулась до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з заявою про поновлення виплати пенсії. Рішенням комісії №28/696/05 від 15.03.2019 в задоволенні заяви відмовлено в зв`язку з відсутністю документа про реєстрацію на Україні. Таке рішення визнано протиправним та зобов`язано повторно розглянути заяву від 06.03.2019 про поновлення виплати пенсії. 
          Згідно ухвали Запорізького окружного адміністративного суду від 17.01.2020 у справі №280/1242/19, боржник замінений на ГУ ПФУ в Запорізькій області. 

Рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області №084050002622 від 07.08.2019 позивачці з 06.03.2019 поновлено виплату пенсії в розмірі 49гр86коп (ас16), яку вона отримувала на час виїзду з України (ас22). 

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. 
Відповідно до статті 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
          Рішенням Конституційного Суду України №25рп/2009 від 07.10.2009 визнані такими, що не відповідають Конституції України, є неконституційними, положення пункту 2 частини 1 статті 49, статті 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
          Зокрема Конституційний Суд України зазначив, що право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел і забезпечуються частиною 2 статті 22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються в зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії. 
          Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Відповідно до частини 3 статті 25 Конституції України, Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами. 
          Водночас, пунктом 2 частини 1 статті 49, статтею 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», конституційне право на соціальний захист поставлено в залежність від факту укладання Україною міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів в тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено договору. Виходячи з правової, соціальної природи пенсій, право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватись з такою умовою, як постійне проживання в Україні. Держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія – в Україні чи за її межами.
          З наведених підстав, положення пункту 2 частини 1 статті 49, статті 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» щодо припинення виплати пенсій пенсіонерам на час постійного проживання, перебування за кордоном в разі, якщо Україна не уклала міжнародний договір, суперечать Конституції України стосовно утвердження і забезпечення прав і свобод людини, неприпустимості обмеження конституційних прав і свобод, рівності конституційних прав громадян незалежно від місця проживання, гарантування піклування та захисту громадян України, які перебувають за її межами, права на соціальний захист у старості.
Відповідно до частини 2 статті 73 Закону України «Про Конституційний Суд України», в редакції на час прийняття рішення Конституційним Судом України, в разі якщо акти або їх окремі положення визнаються такими, що не відповідають Конституції України, вони оголошуються нечинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Відповідно до статті 69 Закону України «Про Конституційний Суд України», рішення і висновки Конституційного Суду України рівною мірою є обов`язковими до виконання. 
          Таким чином, після рішення Конституційного Суду України, управління Пенсійного фонду зобов`язано поновити виплату пенсій особам, яким така виплата була незаконно припинена, у відповідності до частини 2 статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до частини 2 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії в зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється відповідно до закону.
Відповідно до частини 2 статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною 3 статті 35 та статтею 46 цього Закону.
Відповідно до абзацу 1 пункту 2.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005, поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії. 

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 20.05.2020 у справі №815/1226/18 про поновлення виплати пенсії особі, яка виїхала з України, зазначила, що пенсія за віком призначається особі один раз та виплачується державою протягом життя пенсіонера. Пенсія стає нарахованою з моменту її призначення. В Україні не існує жодного строкового обмеження виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала з вини компетентних органів. Якщо національним законодавством особа має право на отримання виплат в рамках національної системи соціального забезпечення та якщо необхідні умови дотримані, пенсійні органи не можуть відмовити в таких виплатах доки вони передбачені законодавством. 
При первинному встановлені розміру пенсії пенсійний орган діє на підставі заяви громадянина про призначення пенсії. При поновленні раніше призначеної пенсії пенсійний орган діє на підставі цієї ж заяви та зобов`язаний поновити виплату пенсії протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.  
          Непроведення поновлення виплати пенсії з 07.10.2009, з дня ухвалення рішення Конституційного Суду України №25рп/2009, свідчить про бездіяльність відповідача, яка призвела до триваючого порушення права пенсіонера на отримання пенсійних виплат. За таких обставин обмеження права на отримання заробленої пенсії певними строками є неприпустимим та поновлення виплати пенсії має проводитись з 07.10.2009.   
          Статті 99, 100 КАС України в редакції до 15.12.2017 та статті 122, 123 КАС України в редакції з 15.12.2017 щодо шестимісячного строку звернення до адміністративного суду не підлягають застосуванню до спорів, які виникли в зв`язку з поновленням виплати раніше призначених пенсій громадянам України, які проживають за її межами. На підставі рішення Конституційного Суду України №25рп/2009 від 07.10.2009 поновлення виплати пенсії повинно проводитись без обмеження будь-яким строком.  
          Відтак окружний суд обгрунтовано зобов`язав поновити виплату пенсії з 07.10.2009. 

          Принциповим питанням в даній справі є сума, з якої має бути поновлена виплата пенсії. Адже розмір пенсії 49гр86коп, яку позивачка отримувала в 1998 році на час виїзду з України, ніяким чином не може бути застосована з 07.10.2009 та в подальшому. 

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. 
Відповідно до частини 2 статті 46 Конституції України, це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ, організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Відповідно до частини 3 статті 46 Конституції України, пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
На реалізацію закріплених Конституцією України основних соціальних гарантій, прийнятий Закон України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», відповідно до статті 17 якого, основні державні соціальні гарантії встановлюються законами з метою забезпечення конституційного права громадян на достатній життєвий рівень. До числа основних державних соціальних гарантій включаються: мінімальний розмір заробітної плати; мінімальний розмір пенсії за віком; неоподатковуваний мінімум доходів громадян; розміри державної соціальної допомоги та інших соціальних виплат. Основні державні соціальні гарантії, які є основним джерелом існування, не можуть бути нижчими від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Таким чином позивачці, для якої пенсія є основним джерелом існування, Конституція України – закон прямої дії, який має найвищу юридичну силу, гарантує отримання пенсії та інших видів соціальної допомоги не нижче прожиткового мінімуму.
          
          З 01.04.2004 набув чинності Закон України №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
          Відповідно до частини 1 статті 42 Закону, пенсії, призначені за цим Законом, індексуються відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення.
Відповідно до частини 2 статті 42 Закону, крім індексації пенсії, передбаченої частиною 1 цієї статті, в разі якщо величина середньої заробітної плати в Україні за даними спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у галузі статистики за минулий рік зросла, то з 1 березня поточного року розмір пенсії підвищується на коефіцієнт, який відповідає не менше ніж 20 відсоткам темпів зростання середньої заробітної плати в Україні порівняно з попереднім роком. Розмір та порядок такого підвищення пенсії визначаються в межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України.

Законом України №2291 від 23.12.2004 «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який набув чинності з 12.01.2005, стаття 42 доповнена частиною 3: «У разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 28 цього Закону. Перерахунок пенсії провадиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму».

Законом України №3668 від 08.07.2011 «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набув чинності з 01.10.2011: 
    - абзац 1 частини 2 статті 42 викладений в такій редакції: «Крім індексації пенсії, передбаченої частиною 1 цієї статті, в разі якщо величина середньомісячної заробітної плати штатного працівника в Україні за даними спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у галузі статистики за минулий рік зросла, з 1 березня поточного року розмір пенсії підвищується на коефіцієнт, що відповідає не менш як 20 відсоткам темпів зростання середньомісячної заробітної плати штатного працівника в Україні порівняно з попереднім роком, крім випадків, коли підвищення пенсійних виплат за минулий рік перевищило цей коефіцієнт. Якщо коефіцієнт підвищення пенсійних виплат в минулому році був менший, ніж зазначений у цій частині, то збільшення пенсій здійснюється з урахуванням попереднього підвищення»;
    - частина 3 статті 42 викладена в такій редакції: «У разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Пенсіонерам, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, який встановлений на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності».

          Законом України №231 від 14.05.2013 «Про внесення змін до деяких законів України щодо призначення та індексації пенсій», який набув чинності з 01.07.2013, абзац 1 частини 2 статті 42 викладений в такій редакції: «Крім індексації пенсії, передбаченої частиною 1 цієї статті, щороку починаючи з 1 березня поточного року в разі, якщо середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за минулий рік зросла, здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій із застосуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію, підвищеної на коефіцієнт, який відповідає не менш як 20 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, порівняно з попереднім роком, але не менше зростання рівня інфляції (індексу споживчих цін) за минулий рік».

Законом України №213 від 02.03.2015 «Про внесення змін до деяких законів України щодо пенсійного забезпечення», який набув чинності з 01.04.2015, частину 3 статті 42 викладено в такій редакції: «Тимчасово, в період з 01.04.2015 по 31.12.2015, в разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону. Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. З 01.01.2016 в разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Пенсіонерам, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності».  

Законом України №1774 від 06.12.2016 «Про внесення змін до деяких законів України». який набув чинності з 01.01.2017, частину 2 статті 42 викладено в такій редакції: «Крім індексації пенсії, передбаченої частиною 1 цієї статті, щороку здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій через збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, на коефіцієнт, що відповідає не менш як 20 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, порівняно з попереднім роком. Розмір та порядок такого підвищення пенсії визначаються в межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України».

Законом України №2148 від 03.10.2017 «Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення пенсій», який набув чинності з 11.10.2017: 
    - частину 1 статті 42 виключено; 
    - частина 2 статті 42 викладена в такій редакції: «Для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії. Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення. В разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій в солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом 2 цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення. Розмір, дата та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом 2 цієї частини»;
    - абзац 2 частини 3 статті 42 викладений в такій редакції: «З 01.01.2016 в разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, а також в разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати, визначеної законом про державний бюджет України на відповідний рік, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму / мінімальної заробітної плати. Пенсіонерам, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність / мінімальної заробітної плати, визначених законом на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності».

          Отже, якби ОСОБА_1 виплата пенсії не була припинена, розмір її пенсії мав постійно перераховуватись та збільшуватись внаслідок періодичних індексацій; зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні; збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; збільшення розміру мінімальної заробітної плати. 
              З огляду на викладене, є обгрунтованими доводи апеляційної скарги що для визначення розміру пенсії на дату поновлення 07.10.2009 необхідно виконати помісячний перерахунку пенсії за період з січня 1997 року по жовтень 2009 року відповідно до чинного законодавства на кожний місяць. В свою чергу, колегія суддів вважає, що подальші перерахунок та виплата пенсії має здійснюватись не з 01.11.2009, як просить представник позивачки, а з 07.10.2009. Також є невиправданим обмеження перерахунку кінцевою датою 31.03.2019, адже пенсія ОСОБА_1 призначена довічно. 

          Колегія суддів погоджується з доводами апеляційних скарг сторін про помилковість рішення окружного суду зобов`язати здійснити перерахунок пенсії за жовтень 2009 року відповідно до статті 43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
Відповідно до частини 1 статті 43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Відповідно до частини 2 статті 43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», для перерахунку пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом, враховується заробітна плата (дохід), з якої було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, або за вибором пенсіонера – заробітна плата (дохід) за період, передбачений абзацом 1 частини 1 статті 40 цього Закону. При цьому заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до частини 2 статті 40 цього Закону із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2002 рік.
Ці норми могли застосовуватись при перерахунку пенсії в квітні 2004 року, місяці набрання чинності Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». В подальшому перерахунок пенсії повинен здійснюватись відповідно до статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 

          Колегія суддів відхиляє твердження ГУ ПФУ в Запорізькій області, що до прийняття рішення №084050002622 від 07.08.2019 пенсія позивачці не нараховувалась, а тому відсутні підстави для виплати компенсації. Як зазначалось вище, в даній справі пенсія позивачки є нарахованою з моменту її призначення.  

          Також є безпідставними доводи ГУ ПФУ в Запорізькій області стосовно втручання в їх дискреційні повноваження. 
Колегія суддів зазначає, що дискреційними є повноваження обирати в конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є законною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені в законодавстві із застосуванням слова «може».
В такому випадку дійсно суд не повинен зобов`язувати суб`єкта владних повноважень обирати один з правомірних варіантів поведінки, оскільки який би варіант реалізації повноважень не обере відповідач, кожен з них буде законним. 
Натомість, в цій справі, відповідач помилково вважає свої повноваження дискреційними, тому що він не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти на власний розсуд, а у нього існує лише один правомірний варіант поведінки – поновити ОСОБА_1 виплату пенсії з 07.10.2009, розмір якої не може бути нижчим прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та виплатити компенсацію в зв`язку з порушенням строку виплати пенсії. 

          Ні у відзиві на позовну заяву, ні в апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Запорізькій області не заперечує проти зобов`язання врахувати в страховий стаж ОСОБА_1 навчання в Запорізькому машинобудівному інституті з 26.12.1963 по 01.02.1968 та виправити помилку в даті початку трудової діяльності на 05.09.1959.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При подачі апеляційної скарги представником ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 1261грн20коп (ас118).

Керуючись статтями 241-244, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

          Апеляційні скарги представника ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області задовольнити частково. 

Змінити редакцію абзацу 3 резолютивної частини рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10.04.2020 та викласти його в такій редакції: «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок пенсії  ОСОБА_1 за період з 07.10.2009 по 31.03.2019 в розмірі не нижче прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Розмір пенсії за жовтень 2009 року визначити шляхом виконання помісячного перерахунку пенсії за період з січня 1997 року по жовтень 2009 року відповідно до чинного законодавства на кожний місяць. Перерахунок і виплату пенсії за період з 07.10.2009 по 31.03.2019 та в подальшому здійснити відповідно до статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції на час здійснення кожного перерахунку».

В іншій частині рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10.04.2020 залишити без змін. 

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 1261грн20коп за рахунок бюджетних асигнувань.

Постанова набирає законної сили з 30.11.2020 та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 

   
                    Головуючий                                                                       А.В. Суховаров 

                               суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      Т.І. Ясенова