Ухвала
 
28 вересня 2020 року
м. Київ
 
справа № 645/6560/18
провадження № 61-11337ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М.,
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 17 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання договору дарування недійсним,
 
встановив:
 
У листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , у якому просив визнати недійсним договір дарування укладений ОСОБА_3 зі своєю матір`ю ОСОБА_1 , передавши безоплатно у власність обдарованій квартиру АДРЕСА_1 .
 
Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17 жовтня 2019 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання договору дарування квартири недійсним залишено без задоволення.
 
Постановою Харківського апеляційного суду від 17 червня 2020 року скасовано рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17 жовтня 2019 року та ухвалено нову постанову про задоволення позову, визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 , укладений 10 червня 2016 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Коробовою І. Г. за реєстровим № 996.
 
До Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла             касаційна скарга ОСОБА_1 , у якій вона, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати постанову Харківського апеляційного суду від 17 червня 2020 року, а справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року                   № 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
 
Статтею 390 ЦПК України визначено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
 
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
 
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі             пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
 
ОСОБА_1 заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, у якому вона посилається на те, що оскаржувана постанова апеляційного суду надійшла на її адресу 08 липня 2020 року, на підтвердження надає конверт, яким їй було надіслано постанову.
 
Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено із поважних причин, він підлягає поновленню.
 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій     статті 389 ЦПК України.
 
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
 
Підставою касаційного оскарження вказаного судового рішення заявник     зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме апеляційним судом застосовано норми права без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17, від 01 липня 2020 року у справі № 759/8999/15, від 03 липня 2020 року у справі № 522/16425/15-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Також заявник посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої   статті 389 ЦПК України).
 
Крім того, посилається на те, що апеляційний суд не дослідив належним чином всі зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга  містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.
 
Керуючись статтями 389, 390, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ухвалив:
 
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Харківського апеляційного суду від 17 червня 2020 року.
 
Відкрити касаційне провадження у вказаній справі.
 
Витребувати із Комінтернівського районного суду м. Харкова цивільну справу                № 645/6560/18 за позовом ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 17 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання договору дарування недійсним.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї              документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк                до 09 листопада 2020 року.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                             В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук