ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/119/20                                                                    Суддя (судді) першої інстанції: Бородавкіна С.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  01 жовтня 2020 року                                                                                            м. Київ

          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого-судді          Парінова А.Б.,
суддів:                    Федотова І.В., 
                                        Чаку Є.В.,
при секретарі судового засідання Гужві К.М.,
за участю учасників судового процесу:
від позивачів (апелянтів): Ачарадзе Л.І.,
від відповідача: Стасюк В.М.,
від третьої особи: не з`явились,
          розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 травня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_23 , ОСОБА_2 , ОСОБА_24 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 до Чернігівської обласної державної адміністрації, третя особа, - Чернігівська міська рада про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
До Чернігівського окружного адміністративного суду звернулись 1) ОСОБА_1 , 2) ОСОБА_23 , 3) ОСОБА_2 , 4) ОСОБА_24 , 5) ОСОБА_3 , 6) ОСОБА_4 , 7) ОСОБА_5 , 8) ОСОБА_6 , 9) ОСОБА_7 , 10) ОСОБА_8 , 11) ОСОБА_9 , 12) ОСОБА_10 , 13) ОСОБА_25 , 14) ОСОБА_26 , 15) ОСОБА_27 , 16) ОСОБА_11 , 17) ОСОБА_12 , 18) ОСОБА_13 , 19) ОСОБА_14 , 20) ОСОБА_15 , 21) ОСОБА_16 , 22) ОСОБА_17 , 23) ОСОБА_18 , 24) ОСОБА_19 , 25) ОСОБА_20 , 26) ОСОБА_21 , 27) ОСОБА_22 , 28) ОСОБА_28 , 29) ОСОБА_29 , 30) ОСОБА_30 (далі - позивачі) з адміністративним позовом до Чернігівської обласної державної адміністрації (далі - відповідач, Чернігівська ОДА) у якому просили суд (з урахуванням виправленої позовної заяви (а.с. 87-115 т.1):
- визнати протиправною бездіяльність Чернігівської обласної державної адміністрації в частині неприйняття рішення відносно кожного з позивачів окремо про виділення коштів на здійснення заходів з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації (що склалась в м. Чернігів 30.06.2018) з бюджету регіонального рівня за колективною заявою від 23.07.2019;
- зобов`язати Чернігівську обласну державну адміністрацію здійснити заходи, шляхом виділення коштів кожному із позивачів, на здійснення заходів з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації (що склалась в м. Чернігів 30.06.2018) з бюджету регіонального рівня за колективною заявою від 23.07.2019.
Позовні вимоги мотивовані тим, що незважаючи на наявність у позивачів усіх документів, передбачених пунктом 15 Порядку використання коштів резервного фонду бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002 № 415, питання щодо відшкодування їм заподіяних стихією, яка сталася у місті Чернігові 30.06.2018, збитків до теперішнього часу не вирішено. Аварійно-відновлювальні роботи з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації щодо приватних домогосподарств не завершені і кошти для вирішення цього питання з обласного бюджету взагалі не виділялись, у зв`язку з чим 23 липня 2019 позивачі звернулись до Чернігівської ОДА з відповідною колективною заявою. Однак, остання відповідачем вирішена не була.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 травня 2020 року в задоволенні позову відмовлено повністю.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивачі (1,3, 5-13, 16-18) звернулись до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на обставини аналогічні викладеним у позові та стверджуючи про не повне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, а також порушення останнім норм матеріального та процесуального права, просять скасувати зазначене рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити їх позовні вимоги у повному обсязі. 
Так, вимоги апеляційної скарги позивачі обґрунтовують, зокрема тим, що судом першої інстанції не було надано правової оцінки порушенню їх конституційних прав, що свідчить про недотримання судом першої інстанції основних принципів здійснення судочинства. Також, позивачі вказують, що судом першої інстанції не було надано правової оцінки всім доводам позовної заяви та не було досліджено всіх наявних у матеріалах справи доказів та разом з цим, не наведено посилань з яких мотивів надані позивачами докази було відхилено судом. Крім того, позивачі стверджують, що судом першої інстанції не було прийнято до уваги, що лист відповідача на колективну заяву позивачів не відповідає вимогам ЗУ «Про звернення громадян». На переконання позивачів, висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні щодо відсутності бездіяльності відповідача у спірних правовідносинах, спростовуються зокрема, розпорядженням КМУ ві 22 серпня 2018 року          № 567-р про виділення коштів для завершення аварійно-відновних робіт з ліквідації наслідків НС, що склалася 21 вересня 2017 року на території Житомирської області, а також висновками суду, викладеними у рішенні Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 липня 2019 року у справі № 620/893/19 та інформаційним листом Прокуратури Чернігівської області від 11.10.2019 № 04/2/2-351-19.
За наведених обставин, позивачі вважають, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідачем було подано відзив на апеляційну скаргу відповідно до змісту якого зазначає, що з доводами апеляційної скарги категорично не погоджується, вважає їх необґрунтованими та безпідставними. Натомість, стверджує, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам у відповідності до норм матеріального та процесуального права.
Разом з цим, відповідач просить суд апеляційної інстанції врахувати, що розпорядження КМУ від 22 серпня 2018 року та рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 липня 2019 року у справі № 620/893/19, на які посилаються позивачі в апеляційній скарзі не стосується предмету даного позову, так само як і доводи апелянтів щодо порушення Чернігівською ОДА ЗУ «Про звернення громадян».
За наведених у відзиві обставин, відповідач просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 травня 2020 року - без змін.
Від третьої особи - Чернігівської міської ради відзиву або пояснень щодо доводів та вимог апеляційної скарги до суду не надходило.
У судовому засіданні позивач - ОСОБА_8 підтримала доводи апеляційної скарги та просила суд апеляційну скаргу задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу та просив суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Інші учасники судового процесу, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи у суду не з`явились та явку уповноважених представників у судове засідання не забезпечили, надали до суду клопотання про здійснення апеляційного розгляду справи без їх участі.
З огляду на зазначене та керуючись положеннями ч. 2 ст. 313 КАС України, колегія суддів ухвалила задовольнити клопотання апелянтів та третьої особи та здійснити апеляційний розгляд справи за даною явкою.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 
30.06.2018 територією міста Чернігова проходив Південний циклон, який супроводжувався грозовими дощами і зливами. Відповідно до виданих позивачам Відділом з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Чернігівської міської ради довідок, дана подія визнана надзвичайною ситуацією (а.с. 16 т.1).
Згідно із підпунктом 3 пункту 5 Порядку класифікації надзвичайних ситуацій за їх рівнями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 березня 2004 року           № 368, Експертною комісією Державної служби з надзвичайних ситуацій з визначення рівнів та класів надзвичайних ситуацій визначено регіональний рівень надзвичайної ситуації, що склалася на території м. Чернігова внаслідок сильних злив 30 червня 2018 року (протокольне рішення засідання Комісії від 14.09.2018 №80/08-18) (а.с. 23 т.1).
Згідно наявних у матеріалах справи доказів (експертних висновків, звітів про оцінку майна, актів обстеження приватних садиб, дефектних актів) (а.с. 13-22,153-247 т.1; 1-254 т.2; 1-249 т.3; 1-256 т.4; 1-263 т.5; 1-255 т.6; 1-260 т.7; 1-25, 109-175 т.8), позивачі зазнали матеріальних збитків внаслідок підтоплення їх домоволодінь під час надзвичайної ситуації.
У зв`язку з наведеним, з метою отримання відповідних компенсацій, позивачі неодноразово звертались до органів державної влади, місцевого самоврядування щодо виділення коштів із бюджетів.
Як стверджують позивачі, зі змісту рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 липня 2019 року по справі № 620/893/19 (яке набрало законної сили 12.08.2019) вони дізнались, що питання про виділення коштів на здійснення заходів з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації (що сталась в м. Чернігові 30.06.2018) з бюджету регіонального рівня взагалі не розглядалось. Крім того, під час розгляду вказаної справи, судом не було встановлено, що обґрунтовані матеріали, перелік яких наведено у пункті 15 Порядку використання коштів резервного фонду бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002 №415, надходили на адресу Мінрегіону від Чернігівської ОДА (а.с. 38-45 т.1).
У зв`язку зі встановленими обставинами позивачі 27 липня 2019 року звернулись до Чернігівської ОДА з колективною заявою (а.с. 47-52 т.11), у якій вони просили: 
- прийняти до розгляду обгрунтовуючі матеріали, перелік яких наведено у пункті 15 Порядку використання коштів резервного фонду бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002 № 415;
- прийняти рішення про виділення коштів на здійснення заходів з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації (що сталась в м. Чернігові 30.06.2018) з бюджету регіонального рівня в розмірі 8   910   054,90 грн.;
- за умови відсутності коштів в бюджетах місцевого та регіонального рівня для відшкодування матеріальних збитків постраждалим внаслідок надзвичайної ситуації (що сталась в м. Чернігові 30.06.2018) мешканцям приватних домоволодінь - звернутись до Кабінету Міністрів України про виділення коштів з резервного фонду Державного бюджету України для здійснення заходів з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації.
Листом від 07.08.2019 за № 11-30/7569 (а.с. 33 т.9) Чернігівська ОДА повідомила про розгляд колективної заяви позивачів та повідомила, що надзвичайна ситуація, що сталась у місті Чернігові 30.06.2018, в 2019 році набула планового характеру і питання фінансування заходів з ліквідації її наслідків не може розглядатись за рахунок коштів резервного фонду бюджету. Крім того, згідно з Порядком використання коштів резервного фонду бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002 №415, спрямування коштів резервного фонду державного бюджету на компенсацію фізичним та юридичним особам збитків, завданих стихією, чинним законодавством не передбачено. Разом з тим, відповідачем роз`яснено, що порушене жителями міста Чернігів питання, в першу чергу належить до відання Чернігівської міської ради та повинно вирішуватись за рахунок наявного ресурсу бюджету міста, інших джерел фінансування, що не заборонені законодавством. 
Також у листі Чернігівською ОДА повідомлено, що враховуючи важливість порушеної проблеми та пов`язану із нею соціальну напругу, обласна державна адміністрація зверталась до Кабінету Міністрів України та підтримувала звернення народних депутатів України, Представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо виділення з державного бюджету додаткових коштів (цільової субвенції або додаткової дотації) для відшкодування збитків постраждалим внаслідок надзвичайної ситуації громадянам, але до цього часу питання залишилось не вирішеним.
У листі повідомлено, що 06.08.2019 проведено робочу зустріч під головуванням в.о. голови облдержадміністрації з представниками структурних підрозділів облдержадміністрації та Чернігівської міської ради щодо вирішення питання компенсації збитків мешканцям м. Чернігова, постраждалим внаслідок надзвичайної ситуації, де було прийнято рішення підготувати клопотання до Кабінету Міністрів України з проханням виділити цільову субвенцію або додаткову дотацію для відновлення приватних домогосподарств, пошкоджених внаслідок стихійного лиха.
Вважаючи бездіяльність відповідача щодо неприйняття рішення про виділення з бюджету регіонального рівня коштів на здійснення заходів з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації, що сталась в місті Чернігові 30.06.2018, за наслідками розгляду колективної заяви від 23.07.2019, протиправною, позивачі звернулись до суду з відповідним адміністративним позовом.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що видатки у бюджетах центрального та місцевого рівнів, спрямованих, зокрема на запобігання виникненню та ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій формуються у резервному фонді бюджету, а рішення про виділення коштів з резервного фонду бюджету приймається тільки в межах призначення на цю мету у відповідному бюджеті і втрачає чинність після закінчення відповідного бюджетного періоду (який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року). З огляду на зазначене та враховуючи, що надзвичайна ситуація, яка призвела до підтоплення домоволодінь позивачів, сталась у 2018 році (30.06.2018), а з колективною заявою щодо виділення Чернігівською ОДА коштів із бюджету регіонального рівня на здійснення ліквідації наслідків надзвичайної ситуації позивачі звернулись лише 23 липня 2019 року, суд першої інстанції дійшов висновку, що фінансування заходів з ліквідації її наслідків не може здійснюватися за рахунок коштів резервного фонду бюджету області, а тому  відповідачем правомірно не було розглянуто питання про виділення зазначених коштів.
Разом з тим, судом першої інстанції було встановлено, що Чернігівською ОДА, відповідно до наданих чинним законодавством України повноважень, вжито усіх можливих заходів щодо вирішення питання, порушеного позивачами у колективній заяві від 23.07.2019, що свідчить про відсутність бездіяльності суб`єкта владних повноважень та відповідно підстав для задоволення позовних вимог.
Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.
Приписами ч. 3 та ч. 4 ст. 82 Кодексу цивільного захисту України регламентовано, що відновлювальні роботи проводяться за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, суб`єктів господарювання, інших джерел. 
Рішення про виділення коштів з резервного фонду бюджету приймаються Кабінетом Міністрів України, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими державними адміністраціями, виконавчими органами місцевого самоврядування, суб`єктами господарювання відповідно до рівня надзвичайної ситуації. 
Відшкодування матеріальних збитків постраждалим внаслідок надзвичайних ситуацій здійснюється у порядку, визначеному законом.
Порядком фінансування робіт із запобігання та ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.02.1999 №140 (далі - Порядок №140), передбачено, що фінансування заходів щодо запобігання виникненню та ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій залежно від їх рівня здійснюється Радою міністрів Автономної Республіки Крим, центральними та місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування відповідно до законодавства на основі затверджених планів робіт, програм. 
Фінансування здійснюється виходячи з обсягу коштів, передбачених у відповідних бюджетах, а також за рахунок власних коштів підприємств, установ та організацій усіх форм власності, на територіях яких виникла чи може виникнути надзвичайна ситуація (пункт 3 Порядку №140).
Відповідно до підпункту 2 пункту 4 Порядку № 140 фінансування заходів із запобігання та ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій на об`єктах усіх форм власності місцевого і регіонального рівнів здійснюється за рахунок власних коштів підприємств, установ та організацій, на території яких виникла чи може виникнути надзвичайна ситуація, і додатково - за рахунок районних резервів (місцевий рівень) та резервів Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій (регіональний рівень), створених відповідно до законодавства.
Згідно з пунктом 5 цього Порядку додаткові кошти для фінансування заходів із запобігання та ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій відповідного рівня (за умови вичерпання зазначених джерел фінансування) можуть виділятися на підставі клопотання відповідного органу виконавчої влади, зокрема: місцевого рівня - за рішенням центральних органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, міськвиконкомів; регіонального і державного рівнів - за рішенням Кабінету Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002 № 415 затверджено Порядок використання коштів резервного фонду бюджету (далі - Порядок №415), пунктом 2 якого установлено, що резервний фонд бюджету формується для здійснення непередбачених видатків, що не мають постійного характеру і не могли бути передбачені під час складання проекту бюджету.
Відповідно до пункту 6 Порядку № 415 кошти резервного фонду бюджету можуть використовуватися на здійснення заходів з ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій техногенного, природного, соціального характеру (підпункт "а").
Відповідно до п. 12 вказаного Порядку звернення про виділення коштів з резервного фонду бюджету подаються щодо видатків місцевих бюджетів - підприємствами, установами, організаціями (далі - заявники) до Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої держадміністрації, виконавчого органу відповідної ради.
У разі необхідності виділення коштів з резервного фонду бюджету за напрямами, передбаченими у  підпункті "а" пункту 6  цього Порядку, до звернення також обов`язково додаються: акти обстеження та дефектні акти, що підтверджують розміри завданих збитків, затверджені в установленому порядку; узагальнені кошторисні розрахунки на проведення аварійно-відбудовних та інших невідкладних робіт.
Рішення про виділення коштів з резервного фонду бюджету приймається тільки в межах призначення на цю мету у відповідному бюджеті і втрачає чинність після закінчення відповідного бюджетного періоду (пункт 9 Порядку № 415).
Разом з тим, відносини, що виникають у процесі складання, розгляду, затвердження, виконання бюджетів, звітування про їх виконання та контроль за дотриманням бюджетного законодавства, регулюються Бюджетним кодексом України та нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання.
Частиною першою статті 3 Бюджетного кодексу України визначено, що бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.
Отже, як вірно було встановлено судом першої інстанції, з аналізу наведених норм законодавства вбачається, що виділення коштів із резервного фонду, у тому числі обласного бюджету, можливе виключно у випадку виникнення непередбачуваної ситуації (тобто ситуації, яка не має постійного характеру і не могла бути передбачена під час складання проекту бюджету) під час дії відповідного бюджетного періоду.
Разом з цим, колегія суддів враховує, що відповідно до приписів п. 6 вказаного Порядку, кошти резервного фонду державного бюджету виділяються головним розпорядникам бюджетних коштів на здійснення першочергових заходів з ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, спрямування цих коштів на компенсацію фізичним та юридичним особам збитків, завданих стихією нормами чинного законодавства не передбачено.
Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки позивачі звернулись із відповідною заявою щодо виділення Чернігівською ОДА коштів з бюджету регіонального рівня на здійснення ліквідації наслідків надзвичайної ситуації (а за умови відсутності коштів в бюджетах місцевого та регіонального рівня для відшкодування матеріальних збитків постраждалим внаслідок надзвичайної ситуації (що сталась в м. Чернігові 30.06.2018) мешканцям приватних домоволодінь - звернутись до Кабінету Міністрів України про виділення коштів з резервного фонду Державного бюджету України для здійснення заходів з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації), надавши передбачені законодавством документи для прийняття відповідного лише 23 липня 2019 року, тобто поза межами бюджетного періоду, коли сталась непередбачувана надзвичайна ситуація, відповідач не мав законних підстав для задоволення вказаних у цій заяві вимог громадян (в частині виділення відповідних коштів).
При цьому, як вірно було встановлено судом першої інстанції, не зважаючи на те, що відповідач станом на 07 серпня 2019 року не мав законних підстав для задоволення колективної заяви позивачів шляхом прийняття рішення про виділення коштів на здійснення заходів з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації (що сталась в м. Чернігові 30.06.2018) з бюджету регіонального рівня в розмірі 8  910  054,90 грн. або звернення до Кабінету Міністрів України про виділення коштів з резервного фонду Державного бюджету України для здійснення заходів з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації, останнім вживались всі можливі заходи щодо вирішення питання, порушеного позивачами у колективній заяві від 23.07.2019, що свідчить про відсутність бездіяльності суб`єкта владних повноважень (а.с. 34, 35, 37-39 т.9).
Також, судова колегія враховує, що кошти на відшкодування збитків у вигляді матеріальної допомоги громадянам виплачувалась з міського бюджету м. Чернігова у розмірі 923000,00 грн. (а.с 25-27 т.1). У свою чергу, Кабінетом Міністрів України було виділено кошти Чернігівській облдержадміністрації у розмірі 16007,192 тис. грн. безпосередньо на проведення аварійно-відновлювальних робіт з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації, що сталась 30 червня 2018 року у м. Чернігові (а.с. 35 т.1).
З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необґрунтованості позовних вимог та відсутності законних підстав для їх задоволення.
Щодо посилання апелянтів на розпорядження КМУ від 22 серпня 2018 року          № 567-р про виділення коштів для завершення аварійно-відновних робіт з ліквідації наслідків НС, що склалася 21 вересня 2017 року на території Житомирської області, то колегією суддів вказаний доказ не приймається до уваги, оскільки вказане Розпорядження не має жодного відношення до спірних правовідносин, що виникли між позивачами та відповідачем., а тому відповідно не належним доказом у даній справі.
Щодо посилання апелянтів на обставини встановлені в рішенні Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 липня 2019 року у справі № 620/893/19 під час розгляду адміністративної справи, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що предметом спору у даній справі були зовсім інші спірні правовідносини, а саме встановлення наявності бездіяльності Кабінету Міністрів України, Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та Міністерства фінансів України щодо виділення коштів із резервного фонду державного бюджету для ліквідації наслідків стихійного лиха, що сталося в місті Чернігові 30.06.2018. При цьому, станом на 09 липня 2019 року відповідач дійсно не міг надати до Мінрегіону документи визначені у п. 15 Порядку № 415 відносно позивачів, а саме: акти обстеження та дефектні акти, що підтверджують розміри завданих збитків, затверджені в установленому порядку; узагальнені кошторисні розрахунки на проведення аварійно-відбудовних та інших невідкладних робіт, оскільки вказані документи були подані позивачами до Чернігівської ОДА лише 23 липня 2019 року, що не заперечується останніми.
Щодо посилання апелянтів на інформаційний лист Прокуратури Чернігівської області від 11.10.2019 № 04/2/2-351-19, то колегія суддів зазначає, що інформаційні листи прокуратури щодо відкриття кримінальних проваджень за ознаками кримінальних правопорушень не є допустимими доказами вчинення особами (відносно яких відкрито кримінальне провадження) кримінального правопорушення, оскільки відповідно до приписів ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Разом з тим, колегією суддів не приймаються до уваги доводи апелянтів про порушення відповідачем вимог ЗУ «Про звернення громадян», оскільки правомірність відповіді ЧОДА від 07 серпня 2019 року № 11-30/7569 на звернення позивачів від 23 липня 2019 року не становить предмет даного спору, а тому судом першої інстанції правомірно не було надано правової оцінки відповідності вказаного рішення відповідача вимогам законодавства, зокрема, ЗУ «Про звернення громадян».
Відповідно до вимог ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст.77 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, який відповідачем в даному випадку виконаний.
Враховуючи принцип змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів, а також у доведенні перед судом їх переконливості, суд зазначає, що обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідачем не звільняє позивача від обов`язку доказування протилежного.
Разом з цим, позивачами не наведено жодних обґрунтованих доводів та не надано належних та допустимих доказів які б свідчили про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку про правомірність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог. 
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Разом з цим, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було у повній мірі встановлено обставини справи, яким надано належну правову оцінку із дотриманням діючих норм матеріально та процесуального права.
У свою чергу, вказані в апеляційній скарзі доводи контролюючого органу не свідчать про наявність передбачених ст. 317 КАС України підстав для скасування рішення суду першої інстанції, зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 242-245, 308, 310, 315-316, 321-322, 325, 328-329 КАС України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 залишити без задоволення.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 травня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя                                                            А.Б. Парінов

Судді:                                                                                І.В. Федотов

                                                                                          Є.В. Чаку
Повний текст постанови виготовлено 06 жовтня 2020 року