ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/6078/20	Головуючий у 1-й інстанції Сташків Н.М. 	
Провадження № 33/817/342/20 	Доповідач - Сарновський В.Я.	
Категорія -  ч.1 ст.130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 — адвоката Рукавця О.В. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 квітня 2020 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Згідно постанови 04 квітня 2020 року о 00 годині 46 хвилин по вул.Протасевича у м.Тернополі ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Volkswagen Polo», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Drаgеr Аlcotest 6820» АRH-0251 (повірка дійсна до 30 жовтня 2020 року) та в найближчому медичному закладі водій категорично відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 — адвокат Рукавець О.В. просить поновити строк для подання апеляційної скарги та скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду від 27 квітня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, а справу провадженням закрити. Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 не було повідомлено про дату та час проведення судового розгляду, йому не було вручено копії протоколу; ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, а лише знаходився біля припаркованого автомобіля, який йому не належить, про що повідомив працівників поліції; під час оформлення матеріалів ОСОБА_1 не було ознайомлено з його правами; при складанні протоколу працівники поліції не опитали всіх свідків на місці події, а саме ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . 

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який просив задовольнити апеляційну скаргу з підстав викладених у ній, доводи захисника, який підтримав апеляційну скаргу з доповненнями, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи та допитавши свідків, апеляційний суд прийшов до наступних висновків. 
Що стосується клопотання апелянта щодо поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду від 27 квітня 2020 року, суддя приходить до висновку, що його слід поновити, виходячи з наступного. Так, як вбачається з постанови судді, справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності розглянута без участі апелянта. Згідно з матеріалів справи, суд першої інстанції направляв копію постанови особі притягнутої до адміністративної відповідальності, проте дана копія постанови ОСОБА_1 вручена не була. З урахуванням наведеного, строк на апеляційне оскарження апелянту слід поновити, так як він пропущений з поважних причин. 
Щодо доводів апеляційної скарги в ході апеляційного розгляду встановлено наступне.
Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні. 
Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції не дотримався вказаних вимог закону.
Як вбачається з доданих до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписів нагрудних камер працівників поліції та реєстратора патрульного автомобіля ними не зафіксовано того факту, що ОСОБА_1 керував автомобілем з державним номерним знаком НОМЕР_1 , як про це вказано у складеному відносно нього протоколі. На вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 факту керування автомобілем не підтверджував, а на час прибуття працівників поліції на місце події ОСОБА_1 находився поруч припаркованого автомобіля.
Допитані під час апеляційного розгляду свідки ОСОБА_4 і ОСОБА_5 підтвердили, що 04 квітня 2020 року автомобілем «Volkswagen Polo» державний номерний знак НОМЕР_1 керував не ОСОБА_1 , а ОСОБА_4 і саме останній здійснив зупинку цього автомобіля, після чого на місце прибули працівники поліції, яким ОСОБА_1 та ОСОБА_4 повідомляли, що ОСОБА_1 не є водієм і цим автомобілем не керував.
Зі змісту письмових пояснень свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 слідує, що їм про факт керування ОСОБА_1 автомобілем відомо зі слів працівників поліції.
Серед наведених в оскарженій постанові обставин, якими суд першої інстанції обґрунтував висновки про доведеність винуватості ОСОБА_1 , єдиним доказом того, що він керував автомобілем є копія постанови серії ДП18 №643376 від 04 квітня 2020 року, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122. ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме за те, що він 04 квітня 2020 року о 00 год. 46 хв. по вул. Протасевича у м. Тернополі, керуючи транспортним засобом «Volkswagen Polo» державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зупинку безпосередньо в місці виїзду з прилеглої території, ближче 10 метрів від виїзду з прилеглої території та керував транспортним засобом без посвідчення водія відповідної категорії. 
Однак, з наданої стороною захисту під час апеляційного розгляду копії рішення Тернопільського міськрайонного суду від 19 жовтня 2020 року вбачається, що вказана постанова відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122. ч. 1 ст. 126 КУпАП скасована у зв`язку з тим, що надані управлінням патрульної поліції відеозаписи підтверджують, що на вимогу працівників поліції надати документи ОСОБА_1 відмовився, мотивуючи тим, що він автомобілем не керував. Також, вказаними відеоматеріалами не підтверджено факт порушення правил зупинки, оскільки відстань від виїзду з прилеглої території до транспортного засобу не була зафіксована.
Таким чином, працівниками поліції при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не було зібрано достатніх доказів факту керування ним автомобілем, а тому в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які би беззаперечно вказували на наявність в його діях складу правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
За наведених обставин постанова Тернопільського міськрайонного суду від 27 квітня 2020 року підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП — закриттю.
Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 — адвоката Рукавець О.В. залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 квітня 2020 року — без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя