ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

15 грудня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/7233/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів:  Білак С.В., Шальєвої В.А.,       
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.09.2020 ( суддя першої інстанції Неклеса О.М.) в адміністративній справі №160/7233/20 за позовом Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області  до   ОСОБА_1   про стягнення заборгованості,- 
ВСТАНОВИВ:
Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до ОСОБА_1 про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, в якому позивач просить стягнути суму податкового боргу в сумі 162 392,73 грн. з платника податку фізичної особи ОСОБА_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за відповідачем рахується непогашена сума податкового боргу в сумі 162 392,73 грн., яка складається з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 149914,60 грн. та військового збору – 12478,67 грн., а також з нарахованої пені. В зв`язку з наявністю такого боргу позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2020 року в задоволені позову відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, вважаючи, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
Апеляційна скарга фактично обґрунтована доводами адміністративного позову.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.        
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, відповідно до  п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду, що на обліку у ГУ ДГ1С у Дніпропетровській області (Криворізьке південне управління) як платник податків перебуває фізична особа ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )
У інтегрованих картках платника податків у відповідача обліковується податковий борг 162 392,73грн.:
По податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (код платежу 11010500) у сумі 149 914,6 грн. на підставі:
повідомлення - рішення від 03.12.2018 № 0564511304(на підставі акту перевірки від 22.10.2018 № 61521/04-36-13-04/ НОМЕР_1 ) на суму 127 416,50 грн.;
повідомлення - рішення від 03.12.2018 № 0564521304(на підставі акту перевірки від 22.10.2018 № 61521/04-36-13-04/ НОМЕР_1 ) на суму 170,00 грн.
Крім того, нарахована пеня, на виявлені органом ДФС суми занижень податкових зобов`язань, 22 327,56 грн. 
По військовому збору у сумі 12 478,67 грн. на підставі:
податкового повідомлення - рішення від 03.12.2018 № 0564531304(на підставі акту перевірки від 22.10.2018 № 61521/04-36-13-04/ НОМЕР_1 ) на суму 10 618,04 грн.
Крім того, нарахована пеня, на виявлені органом ДФС суми занижень податкових зобов`язань 1860,63 грн. 
Відповідно до ст. 59 Податкового кодексу України, у зв`язку з несплатою до бюджету сум податкового боргу направлено рекомендованим листом за адресою відповідача податкову вимогу від 05.02.2019 № 2332-56/482, яку вручено 13.09.2019.
Не отримавши сплату за вимогою, позивач звернувся до суду.
Разом з тим, згідно до пояснень відповідача, що підтверджені матеріалами справи.
19.02.2008 р. між АТ “Райффайзен Банк Аваль” та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №014/6767/36404/74, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредит в сумі 22 300,00 дол. США, строком користування до 19.02.2028 року, під 13% річних. Цільове призначення кредиту - придбання 3-х кімнатної квартири за адресою АДРЕСА_1 .
В забезпечення зобов`язань за вказаним кредитним договором між Банком та Позичальником було укладено договір іпотеки №014/08/04-01/015/08 від 19.02.2008р., відповідно до умов якого ОСОБА_1 передав в іпотеку АТ “Райффайзен Банк Аваль” придбану ним 3-х кімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_1 . Вказаний договір іпотеки було нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дацко Я. О., реєстр. №1535.
Позичальник ОСОБА_1 використав кредитні кошти на придбання квартири, як і було передбачено кредитним договором, що підтверджується договором купівлі-продажу від 19.02.2008 р.
Але в зв`язку зі складним становищем у державі пов`язаним з фінансовою кризою, знеціненням нерухомості та національної валюти, збільшення курсу долара США у кілька разів, у Позичальника виникли труднощі зі сплати кредитних платежів за вказаним вище кредитним договором.
В зв`язку з цим, АТ “Райффайзен Банк Аваль” звернувся з пропозицією (лист №114- 39-0-00/11-303) до ОСОБА_1 погасити заборгованість по кредиту в сумі 11000,00 дол. США, при цьому банк здійснить часткове прощення боргу в сумі 22000,00 дол. США, а також зніме обтяження з предмета іпотеки - квартири, за адресою АДРЕСА_1 .
Так як, у Позичальника були відсутні кошти для повного погашення боргу по кредитному договору, він вирішив прийняти пропозицію банку та реалізувати іпотечну квартиру для погашення боргу.
Для цього 04.02.2016 р. ОСОБА_1 уклав попередній договір з ОСОБА_2 , відповідно до умов якого він зобов`язався продати іпотечну квартира в строк до 31.03.2016 р. та отримав завдаток в сумі 11000,00 дол. США.
05.02.2016 р. ОСОБА_1 вніс на рахунок в АТ “Райффайзен Банк Аваль” грошові кошти, які були отримані як завдаток, в сумі 11000,00 дол. США, що підтверджується відповідною квитанцією (копія додається).
15.02.2016 р. між Банком та Позичальником було підписано договір про часткове прощення боргу за кредитним договором №№014/6767/36404/74. Відповідно до умов зазначеного договору Банк частково анулював (простив) суму боргу по кредитному договору.
Відповідно до розпорядження АТ “Райффайзен Банк Аваль” від 29.02.2016 р., в зв`язку з погашенням заборгованості по кредитному договору №014/6767/36404/74 від 19.02.2008 р. та з припиненням договору іпотеки №014/08/04-01/015/08 від 19.02.2008 р., банк направив документи приватному нотаріусу заяву про державну реєстрацію припинення іпотеки та заяву про зняття заборони щодо відчуження нерухомого майна.
Згодом ОСОБА_1 реалізував іпотечну квартиру за адресою АДРЕСА_1 , відповідно до договору купівлі-продажу від 30.03.2020р.
Таким чином, ОСОБА_1 , реалізував квартиру, яка була придбана за кредитні кошти АТ “Райффайзен Банк Аваль”, а грошові кошти, отримані від реалізації, були спрямовані на погашення заборгованості по кредитному договору.
З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд не погоджується з судом першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.
ПК України  регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (стаття 1 ПК України).
Підпунктами  16.1.3,  16.1.4  пункту  16.1  статті  16 ПК України  визначено, що платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Виконання податкового обов`язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи (стаття 36 ПК України).
Відповідно до  підпункту 179.1 статті179 ПК України  платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього  Кодексу.
Підпунктом  49.18.4  пункту  49.18  статті  49 ПК України  передбачено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених  розділом IV цього Кодексу.
Фізична особа зобов`язана самостійно до 01 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в поданій нею податковій декларації (пункт  179.7  статті  179 ПК України).
Підпунктом  162.1.1. пункту  162.1. статті  162 ПК України  встановлено, що платниками податку є фізична особа-резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.
Згідно з підпунктами  163.1.1  та 163.1.2 пункту  163.1  статті  163 ПК України  об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).
Відповідно до абзацу 2 пункту  164.1  статті  164 ПК України  загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.
За визначенням, наведеним у підпункті  14.1.54  пункту  14.1  статті  ПК України  дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.
За правилами підпункту  164.2.17  пункту  164.2  статті  164 Податкового кодексу України  до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених  статтею 165 цього Кодексу).
Згідно підпункту  14.1.47  пункту  14.1  статті  14 ПК України  додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормамирозділу  IV цього Кодексу).
Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений підпунктом  164.2.17  пункту  164.2  статті  164 Податкового кодексу України  є вичерпним.
Відповідно до підпункту «д» підпункту  164.2.17  пункту  164.2  статті  164 Податкового кодексу України  (в редакції з 01.01.2015 року) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо у вигляді, зокрема, основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.
Під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, прощені (анульовані) кредитором.
Наведене підтверджується і змінами, які в подальшому внесені до законодавства, зокрема, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань» від 09.04.2015 року №321-VIII, який набрав чинності 07.05.2015 року, редакція підпункту  165.1.55  пункту  165.1  статті  165 ПК України  була доповнена абзацом другим, у зв`язку з чим сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності не підлягали включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.
Таким чином, боржник, який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) основної суми боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.
Аналіз наведених законодавчих норм дає підстави для висновку про те, що додаткове благо визначається як дохід у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама собою ця сума не збільшує дохід платника податку. Водночас, у разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку-боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.
Таким чином, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує дохід платника податку і включається до його оподатковуваного доходу. Разом з тим, проценти, які нараховані банком за умовами договору за користування кредитом, не є доходом, який призводить до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, нарахованих за користування кредитом, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.
АТ “Райффайзен Банк Аваль” звернувся з пропозицією (лист №114- 39-0-00/11-303) до ОСОБА_1 погасити заборгованість по кредиту в сумі 11000,00 дол. США, при цьому банк здійснить часткове прощення боргу в сумі 22000,00 дол. США.
Таким чином, контролюючим органом у акті перевірки зроблено висновок, що анульована у 2016 році основна сума кредитної заборгованості позивача за кредитним договором є доходом (а саме 566295,53 грн.), який отриманий платником податку як додаткове благо, а відповідно такий дохід підлягає включенню до річного оподаткованого доходу.
Також слід звернути увагу на те, що  Законом України від 28.12.2014 року №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набрав чинності 01.01.2015 року, внесено зміни до пункту 16-1 підрозділу 10  розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, у відповідності до яких тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.
Платниками збору є особи, визначені пунктом  162.1  статті  162  цього  Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені  статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.
Фізичні особи - за результатами звітного податкового року самостійно розраховують військовий збір в розмірі 1,5 відсотків чистого оподатковуваного доходу, відображають в річній податковій декларації та сплачують в терміни, передбачені для сплати податку на доходи фізичних осіб за відповідний період.
За результатами перевірки, на підставі акта невиїзної позапланової документальної перевірки від 22.10.2018 року позивачу  донараховано податок на доходи фізичних осіб у сумі 149 914,6 грн. та військовий збір 12 478,67 грн.  та прийнято податкові повідомлення-рішення  від 03.12.2018: № 0564511304 (на підставі акту перевірки від 22.10.2018 № 61521/04-36-13-04/ НОМЕР_1 ) на суму 127 416,50 грн.; № 0564521304(на підставі акту перевірки від 22.10.2018 № 61521/04-36-13-04/ НОМЕР_1 ) на суму 170,00 грн.; № 0564531304(на підставі акту перевірки від 22.10.2018 № 61521/04-36-13-04/ НОМЕР_1 ) на суму 10 618,04 грн. Дані податкові повідомлення-рішення позивачем не оскаржувались ні в адміністративному, ні в судовому порядку.
З метою погашення податкового боргу відповідно до  статті 59 ПК України позивачем надіслано на адресу відповідача податкову вимогу №2332-56/482 від 05.02.2019 на суму 162392,73 грн., яка отримана 13.09.2019 ОСОБА_1 .
Відповідно до підпункту  14.1.175  пункту  14.1  статті  14 ПК України  податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Таким чином, виникнення податкового боргу є юридичним фактом, який пов`язаний із несплатою узгодженої суми грошового зобов`язання протягом установленого строку.
У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту  54.3  статті  54  цього  Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу (пункт  57.3. статті  57 ПК України).
У свою чергу, відповідно до пункту  56.18  статті  56 ПК України  з урахуванням строків давності, визначених  статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Підпунктом  14.1.153  пункту  14.1  статті  14 ПК України  визначено, що «податкова вимога» - це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.
Згідно з пунктами  59.1,  59.5  статті  59 ПК України  у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення - рішення.
У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Відповідно до п. 36.1-36.2 ст.  36 ПК України  податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором.
Також, відповідно до п.п.  20.1.34  п.  20.1  ст.  20 ПК України  контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Відповідно до положень пункту  87.11  статті  87 ПК України  орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
Пунктом  95.1  ст.  95 ПК України  встановлено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Отже, у спорах за позовом податкового органу про стягнення з платника податку податкового боргу встановленню та дослідженню підлягає факт узгодженості грошового зобов`язання, зокрема факт оскарження платником податку  у передбаченому Кодексом порядку (адміністративному та/або судовому) податкового повідомлення-рішення, яким контролюючим органом визначене грошове зобов`язання, чи є останнє узгодженим з огляду на наявність (відсутність) процедури оскарження, факт сплати/несплати платником податку узгодженого грошового зобов`язання, протягом строків, визначених законодавством, факт направлення та вручення платнику контролюючим органом податкової вимоги, дотримання позивачем порядку здійснення цього заходу, тощо.
Врахувавши викладені обставини даної справи, суд апеляційної інстанції зазначає, що податкові повідомлення-рішення від 03.12.2018 № 0564511304, № 0564521304, № 0564531304 ні в адміністративному, ні в судовому порядку не оскаржені та не скасовані, а відтак є чинними.
Таким чином, грошові зобов`язання позивача згідно податкових повідомлень-рішень від 03.12.2018 № 0564511304, № 0564521304, № 0564531304 на момент розгляду даної справи є узгодженими, а відтак становлять податковий борг. Таким чином, у зв`язку з несплатою позивачем узгодженої суми податкового зобов`язання контролюючим органом правомірно винесено вимогу від 05.02.2019 № 2332-56/482.
Суд апеляційної інстанції при вирішені спору керується правовою позицією Верховного Суду визначеною у постановах від 21.08.2019 року у справі №2340/4023/18, від 12.02.2019 року у справі №817/429/16, від 24.04.2020 року у справі №818/263/16, від 10.04.2020 року у справі №813/7758/14, від 21.11.2019 року у справі № 821/1126/16, 09.10.2019 року у справі №803/1101/15-а.
Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
З огляду на вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку про  скасування рішення суду першої інстанції, на підставі  ст.317 КАС України, як такого, що ухвалене з порушенням норм матеріального права та ухвалення нової постанови про задоволення адміністративного позову.
Керуючись ст.ст.  315, ст.  317, ст.ст.  321,  322 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області задовольнити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.09.2020 в адміністративній справі №160/7233/20 скасувати та прийняти у справі нове судове рішення.
Позов Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області  до   ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
Стягнути суму податкового боргу в сумі 162 392,73 грн. з платника податку фізичної особи ОСОБА_1 
Постанова  набирає законної сили з дати її прийняття  та може бути оскаржена у випадку та строки визначені ст. ст.  328,  329 КАС України.
Повне судове рішення складено 15 грудня 2020року.

Головуючий - суддя                                                                      Н.А. Олефіренко 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва