ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2020 р.	Справа № 520/12116/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Спаскіна О.А. ,  Перцової Т.С. ,
за участю: секретаря судового засідання - Губарєвої В.А.
відповідача - ОСОБА_1  
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.02.2020 року (суддя Бідонько А.В.; м. Харків; дата складання повного тексту - 07.02.2020) по справі № 520/12116/19
за позовом  Харківського національного університету внутрішніх справ     
до   ОСОБА_1                        
про стягнення суми,
ВСТАНОВИВ:
Харківський національний університет внутрішніх справ (надалі також - позивач, ХНУВС) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (надалі також - відповідач, ОСОБА_1 ), в якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати, пов`язані з утриманням, а саме, грошові кошти в розмірі 42136 (сорок дві тисячі сто тридцять шість) грн. 02 коп.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2020 року задоволено клопотання представника позивача про поновлення строку звернення до суду у справі № 520/12116/19 за позовом Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення суми. 
Визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом Харківського національного університету внутрішніх справ та поновлено строк звернення до суду з цим позовом.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2020 року адміністративний позов Харківського національного університету внутрішніх справ - задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( АДРЕСА_1 ; р.н.о.к.п.п.: НОМЕР_1 , паспорт - серії НОМЕР_2 , виданий Орджонікідзевським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, 10.05.2012) на користь Харківського національного університету внутрішніх справ (Одержувач: Харківський національний університет внутрішніх справ. Код організації: 08571096, Банк одержувача: Державне казначейство України м. Київ, Р/р: 31258209105066, МФО: 820172, Код банку одержувача: 25010100, Юридична адреса: просп. Льва Ландау, 27 м. Харків, 61080) витрати, пов`язані з утриманням, а саме: грошові кошти в розмірі 42136,02 (сорок дві тисячі сто тридцять шість гривень 02 коп.) грн.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його прийняття з порушенням норм матеріального і процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.02.2020 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ХНВС в повному обсязі.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач зазначає, що суд першої інстанції неправомірно визначив підставу для стягнення витрат, дійшовши до висновку, що підставою для стягнення є не умови Договору (саме п. 3.3), а лише факт проходження публічної служби. Згідно п.3.3 Договору однією з підстав для відшкодування фактичних витрат на підготовку Особи є звільнення особи начальницького складу органів внутрішніх справ із служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням. Таким чином, обов`язковою передумовою для застосування процедури стягнення витрат на навчання, в порядку визначеному Розділом 4, є встановлення того факту чи проходив за направленням Виконавця відповідач ОСОБА_1 службу органах внутрішніх справ. Обов`язок відповідача відпрацювати три роки в органах внутрішніх справ виникає із приписів ст.18 Закону України "Про міліцію" (чинний на момент укладання Договору). Відповідно до Постанови КМУ № 730 від 16.09.2015р. було ліквідовано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківської області як орган внутрішніх справ та утворено Головне управління Національної поліції в Харківській області. Разом з тим, жодних доказів, які б підтверджували той факт, що ГУ НП в Харківській області є правонаступником ГУ МВС України в Харківській області позивачем по справі не надано. На думку відповідача, ХНУВС, не виконав свого обов`язку, передбаченого Договором, в частині направлення на роботу до органів міліції (органів внутрішніх справ у відповідності до cm. 18 Закону України "Про міліцію), наприклад у навчальні заклади і науково-дослідні установи, що входять до системи МВС. Позивач не надав будь-яких допустимих доказів стосовно того, що відповідач ОСОБА_1 зобов`язався за Договором проходити службу в органах поліції у відповідності до ч. 4 ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію». Також відповідач зазначає, що суд першої інстанції, в порушення вимог норм процесуального права, не надав будь-якої правової оцінки аргументам та запереченням відповідача, 
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Судом встановлено, що Наказом Харківського національного університету внутрішніх справ (далі - ХНУВС) від 10 серпня 2013 року № 179 о/с ОСОБА_1 прийнято на службу в органи внутрішніх справ і зараховано курсантом ХНУВС з 16 серпня 2013 року та присвоєно звання, “рядовий міліції”  (а.с.7).
Наказом ХНУВС від 24 серпня 2014 року №371 о/с ОСОБА_1 переведено на 2-й навчальний курс (а.с.8)
Наказом ХНУВС від 31 серпня 2015 року №357 о/с ОСОБА_1 переведено на 3-й навчальний курс (а.с.9).
Наказом ХНУВС від 18 серпня 2016 року № 548 о/с ОСОБА_1 переведено на 4-й навчальний курс (а.с.10). 
Наказом ХНУВС від 04 березня 2017 року № 68 о/с ОСОБА_1 відрахували зі складу курсантів та відкомандирували до ГУНП в Харківській області для подальшого проходження служби (а.с. 11).
Наказом ХНУВС від 02 жовтня 2018 року № 264 о/с ОСОБА_1 звільнено відповідно до Закону України "Про Національну поліцію" за п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням).
Матеріали справи свідчать, що 02.09.2013 на виконання вимог Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ "Про міліцію" та наказу МВС від 14 травня 2007 року № 150 "Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України" між ОСОБА_1 , Харківським національним університетом внутрішніх справ та ГУМВС України в Харківській області укладено тристоронній договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України.
Пунктом 2.3.6. вказаного договору передбачено, що в разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ України по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі з підстав, зазначених у п. 3 договору, ОСОБА_1 зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі згідно з затвердженим розрахунком (а.с.13-14).
Відповідно до п. 3.2 договору підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання.
Позивач вважає, що оскільки на момент звільнення відповідач не відпрацював трьох років, зазначене спричинило настання наслідків у вигляді обов`язку відшкодувати фактичні витрати, пов`язані з утриманням відповідача у вищому навчальному закладі.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач проходив навчання за державні кошти у вищому навчальному закладі із специфічними умовами навчання та враховуючи те, що відповідача звільнено з публічної служби за власним бажанням, то відповідно до ч. 4 ст. 74 Закону України "Про Національну поліцію" він повинен відшкодувати витрати на утримання за період навчання в Харківському національному університеті внутрішніх справ.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з таких підстав.
Спір у справі, що розглядається, стосується відшкодування витрат, пов`язаних із утриманням у вищому навчальному закладі МВС України особи, яка в подальшому за власним бажанням звільнилася з Національної поліції до закінчення трирічного терміну після закінчення навчання.
Відповідно до положень статті 1 Закону України "Про загальну структуру і чисельність Міністерства внутрішніх справ України" від 10.01.2002 № 2925-ІІІ навчальні заклади, науково-дослідні установи, підприємства та установи забезпечення включенні до загальної структури МВС України.
Згідно Переліку вищих навчальних закладів, що входять до єдиної системи військової освіти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.12.1997 № 1410 (далі - постанова № 1410), вищі навчальні заклади МВС входять до єдиної системи військової освіти.
На час укладання 02.09.2013 між позивачем, відповідачем та ГУМВС України у Дніпропетровській області договору про підготовку фахівців в навчальному закладі МВС України діяв Закон України "Про міліцію".
Згідно з положеннями статті 18 Закону України "Про міліцію" (в редакції чинній на момент укладення договору між учасниками справи) порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.
Підготовка фахівців у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України за державним замовленням здійснюється на підставі договору про навчання, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням, управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим, області, місті Києві або Севастополі чи на транспорті та особою, яка навчається. Типову форму договору затверджує Міністерство внутрішніх справ України за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.
Курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.
Наказом Міністерства внутрішніх справ № 150 від 14.05.2007 на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 1 березня 2007 № 313 "Про затвердження Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ" та відповідно до вимог Законів України "Про вищу освіту", "Про міліцію", з метою вдосконалення порядку підготовки фахівців у вищих навчальних закладах МВС України за державним замовленням, затверджено Типовий договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України, згідно з якого передбачено відшкодування вказаних витрат.
В подальшому відбулась зміна законодавчого регулювання правовідносин, зокрема, втратили чинність положення Закону України "Про міліцію" та набрали чинності положення Закону України "Про Національну поліцію".
Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України "Про Національну поліцію" служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Статтею 72 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що професійне навчання поліцейських складається з: 1) первинної професійної підготовки; 2) підготовки у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання; 3) післядипломної освіти; 4) службової підготовки - системи заходів, спрямованих на закріплення та оновлення необхідних знань, умінь та навичок працівника поліції з урахуванням оперативної обстановки, специфіки та профілю його оперативно-службової діяльності.
Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону України "Про Національну поліцію" підготовка фахівців за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, проводиться на підставі контракту про здобуття освіти, який укладається між навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчається.
Згідно з ч. 4 ст. 74 Закону України "Про Національну поліцію" особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Частиною 5 ст. 74 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 № 261 було затверджено Порядок відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України (далі Порядок №261).
Даний Порядок № 261 набрав чинності 20.04.2017 та був чинним на час звільнення відповідача із поліції.
Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку № 261 цей Порядок визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням (далі - особи) у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - вищі навчальні заклади), витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах (далі - витрати), у разі, в тому числі: звільнення із служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в поліції через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.
Витрати відшкодовуються згідно з контрактом, укладеним між вищим навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчалася. У разі коли особа є неповнолітньою, установлення правових відносин здійснюється відповідно до вимог Цивільного кодексу України.
Типову форму контракту затверджує МВС.
Відповідно до пункту 3 Порядку №261 відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (тепло-, водопостачання, водовідведення, електроенергія). Розрахунок витрат на утримання осіб (грошове, продовольче, речове та медичне забезпечення) у вищих навчальних закладах здійснюється відповідно до встановлених норм за їх фактичною вартістю. Розрахунок комунальних послуг та спожитих енергоносіїв здійснюється виходячи із середнього обсягу споживання у відповідному вищому навчальному закладі на одну особу за добу за період її фактичного перебування в такому закладі. Під час проведення розрахунків застосовуються тарифи, що встановлені для населення і діють у місцевості, в якій розташований вищий навчальний заклад, у відповідному навчальному році. На підставі розрахунків вищого навчального закладу складається довідка про фактичні витрати на кожну особу за весь строк навчання, яка долучається до її особової справи.
За змістом п. 4, 5 Порядку № 261 витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання.
Після видання наказу про звільнення (відрахування з вищого навчального закладу) особи керівник органу поліції (вищого навчального закладу) або за його дорученням інша посадова особа видає зазначеній особі під підпис повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС витрати із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунка для перерахування коштів.
Таке повідомлення може бути надіслано особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за останнім місцем реєстрації, зазначеним у матеріалах її особової справи.
У разі звільнення особи до відпрацювання нею трьох років після закінчення вищого навчального закладу орган поліції, в якому особа проходила службу, невідкладно повідомляє про це вищому навчальному закладу, в якому особа навчалася.
Згідно з п. 9 Порядку №261 стягнення суми витрат припиняється в разі: поновлення на навчанні особи, що була відрахована з вищого навчального закладу; повторного прийняття особи на службу в поліцію.
Якщо таке поновлення здійснено після відкриття виконавчого провадження щодо відшкодування витрат, стягнення їх суми припиняється на підставі вимоги стягувача.
З огляду на вищевикладені норми, суд зазначає, що відповідач перебував на посаді, віднесеної до публічної служби, від моменту його прийняття на посаду і до звільнення з Національної поліції, а отже, у цьому випадку питання відшкодування відповідачем витрат на навчання пов`язане із питаннями реалізації правового статусу особи.
Обов`язок щодо відшкодування фактичних витрат за утриманням у вищому навчальному закладі також міститься і в договорі від 02.09.2013 р.
Пунктом 2.3.6. договору передбачено, що в разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ України по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі з підстав, зазначених у п. 3 договору, ОСОБА_1 зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі згідно з затвердженим розрахунком (а.с.13-14).
Відповідно до п. 3.2 договору підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання.
Відповідно до довідок-розрахунків витрат на грошове, продовольче, медичне, речове забезпечення та вартість комунальних послуг та спожитих енергоносіїв, які складено відповідно до Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 27.02.2017 № 4/336д, відповідач повинен відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у Харківському національному університеті внутрішніх справ в сумі 42 136,02 (сорок дві тисячі сто тридцять шість) грн. 02 коп.
Доказів того, що відповідачем оскаржені вказані розрахунки матеріали справи не містять.
При цьому, суд одночасно звертає увагу на те, що курсанти, які навчаються в Харківському національного університету внутрішніх справ перебувають на повному державному забезпечені. Кошти, які витрачаються на їх навчання є державними (бюджетними).
Таким чином, будучи обізнаним під час підписання договору від 02.09.2013 про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення зі служби по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі, відповідач на даний час зазначену вище суму коштів в повному обсязі не відшкодував, інших доказів добровільного відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням його у Харківському національного університету внутрішніх справ, в межах заявлених позовних вимог, суду не надав.
Доводи скаржника про те, що в 2014 році були внесені зміни в Закон України "Про освіту", якими виключено обов`язок трьох річного відпрацювання за направленням та те, що обов`язковість відпрацювання або відшкодування вартості навчання випускником навчального закладу призводить до порушення конституційного права громадян на працю, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки спірні правовідносини регулюються нормами спеціального законодавства, що наведено вище.
При цьому, як зазначалося, відповідач був обізнаний з умовами, зазначеними у договорі про підготовку, та свідомо погодився на їх виконання.
Доводи скаржника щодо не виконання позивачем обов`язку, передбаченого договором від 02.09.2013 року, в частині направлення на роботу до органів міліції (органів внутрішніх справ) та відсутність будь-яких допустимих доказів стосовно того, що відповідач за вищевказаним договором зобов`язався проходити службу в органах поліції відповідно до ч.4 ст.74 Закону України "Про Національну поліцію", на думку колегії суддів є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а також з огляду на те, що відповідачем не заперечувалась правомірність направлення його по закінченню навчання до ГУНП в Харківській області, де він проходив службу до звільнення за власним бажанням та як наслідок ці доводи жодним чинним не спростовують обов`язку відповідача щодо відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням. 
За приписами частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 Кодексу адміністративного судочинства України.
Враховуючи те, що наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 02.10.2018 року № 264 о/с відповідача звільнено з публічної служби  відповідно до п.7 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (за  власним бажанням), тобто до закінчення встановленого трирічного терміну перебування на службі, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідно  до ч. 4 ст. 74 Закону України "Про Національну поліцію" відповідач зобов`язаний відшкодувати Харківському національному університету внутрішніх справ  фактичні витрати на підготовку в сумі 42 136,02 (сорок дві тисячі сто тридцять шість) грн.02 коп., а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.02.2020 року по справі № 520/12116/19 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя 	(підпис)	С.П. Жигилій	
Судді	(підпис)  (підпис) 	О.А. Спаскін    Т.С. Перцова   	
Повний текст постанови складено  10.12.2020 року