УХВАЛА
 
22 грудня 2020 року
м. Київ
 
справа № 159/6782/18
провадження № 61-8621св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротуна В. М.,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області в складі судді Бойчук П. Ю. від 20 лютого 2020 року та постанову Волинського апеляційного суду в складі колегії суддів: Шевчук Л. Я., Здрилюк О. І., Киці С. І. від 21 травня 2020 року,
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до                 ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.
Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 20 лютого 2020 року позов задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частку автомобіля марки «DAСIA DUSTER», 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину автомобіля марки «DAСIA DUSTER», 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Стягнуто з відповідача на користь позивача половину вартості автомобіля марки «RENAUT MASTER», 2011 року випуску, державний реєстраційний номер                           НОМЕР_2 в розмірі 57 382,25 грн та судові витрати в розмірі                  1 525,34 грн. В решті вимог відмовлено.
Постановою Волинського апеляційного суду від 21 травня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Апеляційну скаргу                         ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20 лютого 2020 року в частині часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 змінено. Визнано за ОСОБА_1 право власності на автомобіль марки                     DAСIA DUSTER», 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , вартістю 190 303 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 40 508,50 грн грошової компенсації за частку в спільному майні. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.
У червні 2020 року ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20 лютого 2020 року та постанову Волинського апеляційного суду від 21 травня 2020 року, у якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в позові.
У касаційній скарзі заявник посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України (суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку), як на підставу оскарження судових рішень. Зокрема, заявник у касаційній скарзі зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні не врахував висновки щодо застосування норм права, а саме: статей 60, 61, 70, 71 СК України, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17, Верховного Суду від 09 січня 2019 року у справі № 643/45489/15-ц, Верховного Суду України у справі № 6-1568цс16.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.
Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.
Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п`яти суддів.
Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20 лютого 2020 року та постанову Волинського апеляційного суду від 21 травня 2020 року, призначити до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному                   веб-порталі судової влади України.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                              М. Є. Червинська
 
                                                                                                    С. Ю. Бурлаков
 
                                                                                                    В. М. Коротун