_____ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД______

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 листопада 2020 року м. Херсон

єдиний унікальний номер справи 766/104/16-ц
номер провадження 22-ц/819/1331/20

       Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя (суддя – доповідач) Базіль Л.В.,
суддів: Бездрабко В.О.,
Приходько Л.А.,
секретар Дундич А.О.,
 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною  скаргою представника Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 06 квітня 2020 року ухвалене у складі судді Майдан С.І., у справі № 766/104/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2016 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» через свого представника Останкову Валентину Олександрівну звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості. 
Позивач зазначав, що 16.10.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №11057788000 з додатковою угодою №1 від 20.02.2009 року, за умовами якого банк надав останньому споживчий кредит у розмірі 67606,00 швейцарських франків, шляхом зарахування коштів на його поточний рахунок, на термін до 16.10.2027 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит у порядку, встановленому кредитним договором, та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 7.99% річних. При цьому, сторони домовилися, що процентна ставка може бути змінена за певних умов.
Згідно з п.7.1. кредитного договору у випадку порушення термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов`язань відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченої заборгованості, розрахованої за кожний  день прострочення платежу, включаючи день сплати заборгованості. 
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору станом на 31.03.2016 рік заборгованість за кредитним договором становить: по кредиту та процентам у розмірі 48591.03 швейцарських франків та пені у розмірі 51455.64 грн, з яких: 44265.64 шв.франків – заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 3755.92 шв.франків за строк з 20.03.2015 року по 31.03.2016 рік; 4325.39 шв.франк – заборгованість за процентами, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 4019.34 шв.франків за строк з 01.02.2015 року по 29.02.2016 року; 24155.49 грн – пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 01.04.2015 по 31.03.2016 рік; 27300.15 грн – пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 01.04.2015 року по 31.03.2016 рік.
Посилаючись на вказане, позивач просив стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №11057788000 від 16.10.2016 року по кредиту та процентам у розмірі 48591.03 шв.франків та пені у розмірі 51455.64 грн, відшкодувати судові витрати. 
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 06 квітня 2020 року у задоволенні позову ПАТ «Укрсиббанк» відмовлено.
В апеляційній скарзі представник позивача, ОСОБА_1 посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі, здійснити перерозподіл судових витрат.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позову банку, пославшись на відсутність підтвердження повідомлення позичальника про підвищення відсоткової ставки, оскільки судом не було проаналізовано умови договору щодо порядку процедури повідомлення позичальника про підвищення відсоткової ставки. Так, суд не звернув уваги на те, що п.9.2 договору передбачено, що новий розмір відсоткової ставки за цим договором починає застосовуватися з дати, що буде вказана у повідомленні кредитора до позичальника, без укладення сторонами відповідної угоди про внесення змін до цього договору, тобто такий строк обчислюється не з дати отримання позичальником відповідного повідомлення банку, а з дати, яка зазначена у повідомленні. Крім того, звертає увагу на те, що відповідачем було отримано 04.03.2008 року лист позивача від 22.02.2008 року за № 100662, про те, що з 12.03.2008 року банком запроваджується нова система нарахування відсотків за користування кредитом на прострочену суму основного боргу, а тому, на думку апелянта, факт законності встановленої збільшеної вдвічі процентної ставки на прострочену суму основного боргу, її розмір та дата початку дії такої ставки повністю знайшли своє підтвердження. Вважає, що суд першої інстанції, в порушення вимог закону не визначив розмір заборгованості позичальника по поверненню кредиту та нарахованим згідно умов договору процентам, а тому безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
        ОСОБА_2 у відзиві на апеляційну скаргу просив відхилити апеляційну скаргу, а рішення Херсонського міського суду Херсонської області залишити без змін.
       Представник ПАТ «УкрСиббанк» будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, зокрема, шляхом направлення судової повістки на електронну адресу позивача та його представника, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.
Представник відповідача, ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала проти доводів апеляційної скарги, при цьому визнавала той факт, що відповідач у зв`язку з тяжким матеріальним становищем перестав повертати кредитні кошти з січня 2015 року, однак сума заборгованості, яку просить стягнути позивач є необґрунтованою, оскільки банк нарахував її за новими відсотковими ставками, про які не був повідомлений відповідач.
Зважаючи на належне повідомлення позивача про дату, час і місце розгляду справи, суд апеляційної інстанції розглядає справу у відповідності до положень ч.2 ст.372 ЦПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, ОСОБА_3 , перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
       Відповідно до ст.263 ЦПК України  судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону судове рішення суду першої інстанції не відповідає.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що позивач належно не довів розміру заборгованості відповідача, пославшись на висновок судово – економічної експертизи від 11.04.2019 року № 18-814/815 відповідно до якого, заявлений розмір заборгованості документально не підтверджується.
Апеляційний суд не може погодитися з такими висновками суду з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
За змістом статей 525,526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений договором строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.
Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. 
Відповідно до ч.1,2 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцеві) у строк та в порядку, що встановлений договором.
За змістом ч.2 ст.1050 ЦК України у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно із ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Із матеріалів справи вбачається, що 16 жовтня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», назву якого змінено на ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11057788000 за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 67606.00 франків Швейцарії зі строком повернення не пізніше 16 жовтня 2027 року. Відповідно до п.1.3.1 за використання кредитних коштів протягом 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 7.99% річних. По закінченню цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов п.9.2 даного договору.
Пунктом 9.2 передбачено, що відповідно до вимог ст. 651 ЦК України сторони погодили, що протягом дії цього Договору Банк відповідно до умов пункту 1.3.1. Договору може змінити розмір процентної ставки в сторону збільшення у разі настання будь-якої із наступних обставин, а саме: а) порушення позичальником кредитної дисципліни (тобто неналежного виконання умов цього договору та або умов договорів, за яким надано забезпечення виконання зобов`язань Позичальника за цим договором); та/або б) погіршення фінансового стану Позичальника, документально підтвердженого в результаті щорічного моніторингу , що проводиться Банком відповідно до внутрішніх нормативних документів на підставі довідки про доходи, тощо, а також даних по виконанню Позичальником кредитної дисципліни, тобто, своєчасного погашення заборгованості та/або виконання інших зобов`язань, передбачених цим Договором; та/або в) здійснення поточних коливань процентних ставок за вкладами та/або кредитами, або зміни у грошово - кредитній політиці НБУ (наприклад, девальвація курсу гривні до курсу долара США більше ніж на 5 % у порівнянні з курсом гривні до долара США, установленого НБУ на дату укладання цього Договору, чи останнього перегляду процентної ставки; підвищення ставки за кредитами банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ); підвищення ставки на 3 (три) відсоткових пункти за бланковими кредитами «овернайт» НБУ з дати укладання цього договору чи останнього перегляду процентної ставки.
Сторони погодили, що при настанні будь-якої із цих обставин, передбачених частиною 1 пункту 9.2 Договору, Банк може збільшити розмір процентної ставки за Договором в наступному порядку: банк не пізніше ніж за 14 календарних днів до дня зміни розміру процентної ставки в сторону збільшення повідомляє Позичальника про встановлення нової процентної ставки, із визначенням її розміру та дати початку дії такої ставки, шляхом направлення поштою відповідного рекомендованого листа (далі Повідомлення Банку) за адресою Позичальника, що вказана в розділі 12 цього Договору або за іншою адресою, яку Позичальник письмово повідомив Банку при зміні адреси.  Такий новий розмір процентної ставки за цим договором починає застосовуватися з дати, що буде вказана у повідомленні банку до позичальника, без укладення сторонами відповідної угоди про внесення змін до цього договору.
У разі незгоди із встановлюваним згідно умов цього пункту Договору новим розміром процентної ставки, Позичальник у строк, не пізніше ніж за 7 календарних днів до дати початку дії нової ставки, вказаної у Повідомленні Банку, зобов`язується надати на зазначену у Договорі адресу Банку письмове повідомлення (відповідь) про свою незгоду із такою новою ставкою. У випадку отримання Банком в порядку та терміни, визначені цим пунктом Договору, такого письмового повідомлення (відповіді) від Позичальника, Банк набуває права вимоги дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів у порядку, встановленому розділом 11 цього Договору.
Сторони погодили, що факт неподання позичальником на зазначену у Договорі адресу Банку у строк не пізніше, ніж за 7 календарних днів до дати початку дії нової процентної ставки письмового повідомлення (відповіді Позичальника) про його незгоду із такою новою ставкою, вважається згода позичальника на встановлення Банком такого нового розміру процентної ставки з дати, що зазначена у Повідомленні Банку.
Строк сплати процентів встановлено з 01 по 10 число включно кожного місяця наступного за тим, за який були нараховані банком такі проценти (п.1.3.4 договору).
20.02.2009 року сторони кредитного договору уклали додаткову угоду №1 до договору про надання споживчого кредиту № 11057788000 від 16.10.2016 року (щодо зміни графіка повернення кредиту/траншу), в якій домовилися викласти п.1.3.4 «строк сплати процентів» з 1 по 20 число кожного календарного місяця строку кредитування, протягом якого позичальник зобов`язаний сплатити платіж. Сторони домовились викласти додаток №1 до договору (графік погашення кредиту) у редакції, що додається до цієї додаткової угоди. Відповідно до п.3 додатку №1 будь-яка сума заборгованості за кредитом, що перевищує розмір максимально допустимої заборгованості за сумою повернутого кредиту, який (розмір) встановлений на відповідну дату, зазначену в п.2 графіку, вважається простроченою сумою основного боргу.
У разі порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов`язань, передбачених цим договором, сторони передбачили право банку вимагати від позичальника, починаючи з 32 календарного дня з дати порушення, додатково сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу(п.7.1 договору).
Матеріалами справи підтверджено і не заперечується сторонами, що банк надав ОСОБА_2 кредитні кошти в розмірі 67606.00 швейцарських франків шляхом зарахування коштів на його поточний рахунок, відповідач використав наданий йому кредит та частково здійснив його повернення.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку станом на 31.03.2016 рік заборгованість  ОСОБА_2  за кредитним договором становить: по кредиту та процентам у розмірі 48591.03 шв.франки та пені у розмірі 51455.64 грн., з  яких: 44265.64 шв.франків – заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 3755.92 шв.франків за строк з 20.03.2015 року по 31.03.2016 рік; 4325.39 шв.франк – заборгованість за процентами, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 4019.34 шв.франків за строк з 01.02.2015 року по 29.02.2016 року; 24155.49 грн – пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 01.04.2015 по 31.03.2016 рік; 27300.15 грн – пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 01.04.2015 року по 31.03.2016 рік.
В матеріалах справи наявний лист позивача від 22.02.2008 року за № 100662, який отримано відповідачем 04.03.2008 року про те, що з 12.03.2008 року банком запроваджується нова система нарахування відсотків за користування кредитом на прострочену суму основного боргу, а саме в розмірі збільшеної вдвічі від діючої процентної ставки на момент виникнення такої простроченої суми основного боргу (а.с.93-95) .
13.06.2008 року на адресу позичальника ПАТ «УкрСиббанк» був направлений лист за вих. № 53393 ДР, яким банк повідомив ОСОБА_2 про те, що банк змінює проценту ставку за користування кредитними коштами з 07.07.2008 року збільшує процентну ставку за користування кредитними коштами на два (2) процента.
Додатково, 26.07.2008 року банком на адресу позичальника був направлений лист за вих.№ 94839 ДР, яким банк повторно повідомив ОСОБА_2 , що 07.07.2008 року збільшує процентну ставку «користування кредитними коштами» на два проценти.
За умовами кредитного договору в розділі «терміни, що використовуються в договорі» визначено, що прострочена сума основного боргу – сума кредиту, що надана позичальнику за договором та станом на певну дату не повернена останнім до банку у терміни її погашення згідно умов договору. Із розрахунку заборгованості по процентам за користування кредитом вбачається, що станом на 31.07.2008 р., 29.08.2008 р., 30.09.2008 р., 31.10.2008 р., 30.11.2012р., 29.03.2013р., 30.04.2013р., 31.05.2013р., 31.12.2014 р. ОСОБА_2 мав прострочену суму основного боргу, на яку банк нараховував відсотки збільшені вдвічі від діючої процентної ставки, оскільки позичальник порушує умови договору, останній платіж ним було зроблено 20.01.2015 року.
Отже порушення відповідачем кредитної дисципліни давало Банку право збільшити відсоткову ставку і робилося це у порядку передбаченому кредитним договором. З часу отримання ОСОБА_2 04.03.2008 року повідомлення банку про те, що з 12.03.2008 року банком запроваджується нова система нарахування відсотків за користування кредитом на прострочену суму основного боргу, а саме в розмірі збільшеної вдвічі від діючої процентної ставки на момент виникнення такої простроченої суми основного боргу він не надав свої заперечення, що дає підстави для висновку, що погодився з пропозицією банку.
Відповідно до розділу 11 кредитного договору, сторони погодили, що у випадку настання обставин визначених у п.п.2.2, 4.9, 5.3, 5.5, 5.6, 5.8, 5.10, 7.4, 9.2, 9.14 цього договору та направлення банком на адресу позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником порушень умов за цим договором протягом 31 календарного дня з дати одержання вищевказаного повідомлення (вимоги) від банку, вважати термін повернення кредиту таким що настав на 32 календарний день з дати одержання позичальником повідомлення про дострокове повернення кредиту від банку, при цьому у випадку неотримання позичальником вищевказаного повідомлення в результаті зміни позичальником адреси, без попереднього про це письмового повідомлення банку чи у разі неотримання позичальником вищевказаного повідомлення банку з інших підстав протягом 40 календарних днів з дати направлення повідомлення банком, вважати термін повернення кредиту таким що настав на 41 календарний день з дати відправлення позичальнику повідомлення про дострокове повернення кредиту від банку.
Зважаючи на наявність простроченого виконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк ПАТ «Укрсиббанк» використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилась несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України та пені за порушення умов договору, шляхом направлення 11.12.2015 року відповідачу вимоги про дострокове повернення кредиту, яку боржник не отримав.
Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, та виходячи з умов договору строк дії договору змінився на 41 календарний день з дати відправлення позичальнику повідомлення про дострокове повернення кредиту і вважається таким, що має бути виконаним у повному обсязі 21 січня 2016 року.
Після зазначеної дати право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом та пенею припиняється, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок їх нарахування поза межами строку дії договору. 
Виходячи з вищевикладеного, враховуючи, що судовим розглядом беззаперечно встановлено, що ОСОБА_2 свої зобов`язання за кредитним договором з повернення отриманого кредиту не виконав, колегія суддів вважає, що позовні вимоги банку про стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 44265.64 шв.франків підлягають задоволенню, заявлена позивачем до стягнення сума процентів та пені підлягає частковому задоволенню, а саме проценти в сумі 3693.82 швейцарських франків, нарахованих станом на 21.01.2016 року та нарахована на вказану дату пеня в розмірі 32664.01 грн. 
Суд першої інстанції наведеного вище не врахував, у порушення статей 89,263,264,265 ЦПК України належним чином не встановив усі необхідні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, належно не перевірив доводів позивача про виникнення у боржника заявленої заборгованості, залишив поза увагою, що відповідач з січня 2015 року взагалі припинив оплату кредитної заборгованості, не з`ясував залишок основного боргу, що призвело до помилкового висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.
Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону, а не висновком експертизи, який не є для суду обов`язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими ст.89 ЦПК України, та вважає посилання суду першої інстанції на висновок експерта як на підставу відмови у задоволенні позову є безпідставним. 
Суд не звернув уваги, що висновок експерта не містить чіткої відповіді про відсутність заборгованості у ОСОБА_2 за кредитним договором та залишив поза увагою, що і сам ОСОБА_2 не заперечував того факту, що не повернув отримані ним кредитні кошти через тяжке матеріальне становище у зв`язку з чим перестав сплачувати кредит в 2015 році. 
Отже суд першої інстанції допустився порушень норм матеріального та процесуального права, оскільки встановивши факт існування між сторонами не виконаних позичальником кредитних правовідносин, суд повністю відмовив у стягненні боргу через недоведеність розміру заборгованості, не дослідивши і не надавши правової оцінки усім зібраним у справі доказам.
Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин апеляційний суд доходить висновку, що рішення суду першої інстанції, як таке, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права слід скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.
У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесенні останнім та документально підтверджені витрати на сплату судового збору, пропорційно до задоволених вимог, а саме в сумі 47897,23 грн.( 51502,40 грн х 0.93 )
Керуючись ст.ст.367,374,376 ЦПК України суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну  скаргу представника Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_1 задовольнити частково.
       Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 06 квітня 2020 року скасувати.
Позов Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (рахунок № НОМЕР_2 в АТ «УкрСиббанк», МФО 351005, код 09807750, м. Харків, просп.Московський,60) заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 11057788000 від 16.10.2006 року у розмірі 47959.46 швейцарських франків з яких: 44265.64 швейцарських франків - кредитна заборгованість; 3693.82 швейцарських франків - заборгованість по процентам; 32664,01 грн.- пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам та кредиту.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» судовий збір у сумі 47897,23 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту до Верховного Суду, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Головуючий Л.В.Базіль
Судді: В.О.Бездрабко
Л.А.Приходько
Повний текст постанови складений 04.12.2020 року
Головуючий Л.В.Базіль