СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2020 р.                                                                   Справа № 922/2471/20  

Колегія суддів у складі:
головуючий суддя Пуль О.А., суддя Крестьянінов О.О. , суддя  Тарасова І.В.; 
за участі секретаря судового засідання Крупи О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства “Анастасія” (вх.№2649Х/2) на ухвалу господарського суду Харківської області від 17.09.2020 (повний текст ухвали складено та підписано 17.09.2020 суддею Сусловою В.В. у приміщенні господарського суду Харківської області) у справі №922/2471/20
за позовом Селянського (фермерського) господарства “Анастасія”, с.Павлівка Кегичівського району Харківської області,
до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, м.Харків,
про скасування наказу,-
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою господарського суду Харківської області від 17.09.2020 у даній справі у клопотанні СФГ “Анастасія” (вх.№21500 від 17.09.2020) відмовлено. Залишено позов без розгляду.
Приймаючи оскаржувану ухвалу, господарський суд мотивував її тим, що станом на час подання позову до господарського суду Харківської області та  відкриття провадження у справі №922/2471/20 Кегичівським районним судом Харківської області вже було відкрито провадження у справі №624/372/20, справа перебуває у провадженні Кегичівського районного суду Харківської області між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав, у зв`язку з чим господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду на підставі пункту 3 частини 1 ст.226 Господарського процесуального кодексу України. Крім того, господарський суд не взяв до уваги посилання позивача на те, що ним подано до Кегичівського районного суду Харківської області уточнення позовних вимог у справі №624/372/20, оскільки позивачем не підтверджено доказами прийняття судом до провадження цих уточнень.
Позивач з ухвалою не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 17.09.2020 у справі №922/2471/20 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Судові витрати та втрати на правову допомогу – стягнути з відповідача.
Апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала суду не відповідає вимогам і матеріального, і процесуального права, та фактичним обставинам справи. У порушення вимог частини 4 ст.80 Господарського процесуального кодексу України відповідач не подав завчасно докази – відзив на позовну заяву, оскільки направив його поштою 02.09.2020 – тобто у строк, встановлений в ухвалі господарського Харківської області від 07.08.2020 про відкриття провадження у справі, однак не завчасно. Про наявність об`єктивних причин по не наданню вчасно відзиву на позовну заяву та доказів у письмовому порядку суд не повідомив, тому, на думку апелянта, суд не може взяти до уваги докази, які були направлені з порушенням вимог Господарського процесуального кодексу України. Твердження представника відповідача про розгляд аналогічної позовної заяви Кегичівським районним судом Харківської області та господарським судом Харківської області вважає помилковим. Разом з цим, зазначає, що до Кегичівського районного суду Харківської області  подано позовну заяву, але до початку розгляду справи по суті позивач подав уточнюючу позовну заяву до районного суду. Апелянт вважає, що оскаржувана ухвала винесена на стадії підготовки справи до розгляду без з`ясування усіх обставин справи, без належного дослідження поданих позивачем доказів на підтвердження вимог. Також апелянт зазначає, що судом першої інстанції порушено вимоги процесуального закону, а саме: суд не урахував того, що зміна предмету позову відбулась. Так, предметом позову був наказ Головного управління Держгеокадастру у Харківській області №6776 СГ від 08.08.2019, який був уточнений на 25 наказів Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, виданих на фізичних осіб та громадян. Оспорюваний наказ №6776 СГ стосується юридичних осіб, а саме: позивача  - СФГ «Анастасія» та відповідача- Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, відповідно, господарським судом Харківської області відкрито провадження у справі. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.10.2020 поновлено Селянському (фермерському) господарству “Анастасія” строк на подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Харківської області від 17.09.2020 у справі №922/2471/20. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Селянського (фермерського) господарства “Анастасія” (вх.№2649Х/2) на ухвалу господарського суду Харківської області від 17.09.2020 у справі №922/2471/20. Повідомлено учасників справи про призначення розгляду апеляційної скарги на 05.11.2020 о 12:15 годині. Встановлено учасникам справи п`ятиденний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання учасникам справи. Витребувано у учасників справи оригінали документів для огляду у судовому засіданні, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення і мають значення для справи; витяги з Єдиного держреєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на день розгляду апеляційної скарги. Встановлено учасникам справи строк до 03.11.2020 для подання письмових заяв, клопотань тощо.
02.11.2020 відповідач надав суду відзив (вх.№10541) на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що, ураховуючи ідентичність позовних вимог у справах №922/2471/20 та №624/372/20, а також неповідомлення позивачем при зверненні з даним позовом до господарського суду Харківської області про відкриття провадження у іншій справі №624/372/20 у Кегичівському районному суді Харківської області з ідентичним предметом позову, свідчить про те, що позивач зловживає своїми процесуальними правами. Крім того, позивач посилається на те, що 07.08.2020 ним до канцелярії Кегичівського районного суду Харківської області були подані уточнення позовних вимог у справі №624/372/20, однак суд першої інстанції правильно визнав такі посилання необґрунтованими, оскільки жодних доказів щодо прийняття судом до провадження поданих уточнень позовної заяви у справі №624/372/20 позивачем надано не було. 
03.11.2020 від позивача до суду надійшли додаткові пояснення (10575) у справі по суті заявлених позовних вимог. До пояснень надано Інформацію Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку.  
На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.11.2020 у зв`язку з хворобою судді Білоусової Я.О. для здійснення розгляду апеляційної скарги у справі №922/2471/20 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді –доповідача Пуль О.А., судді Крестьянінова О.О., судді Тарасової І.В.
У судовому засіданні 05.11.2020 представник позивача підтримала вимоги апеляційної скарги та просила її задовольнити.
Представник відповідача проти вимог апеляційної скарги заперечувала з підстав, зазначених у відзиві на апеляційну скаргу, просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення. 
Після заслуховування правової позиції учасників справи у судовому засіданні оголошено перерву до 26.11.2020 до 10:00 год., про що повідомлено сторін.
Після перерви розгляд справи продовжено зі стадії, на якій було оголошено перерву.
Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи та вимоги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду виходить з такого.
Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
06.08.2020 Селянське (фермерське) господарство "Анастасія" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, в якому просило: 
-поновити пропущений термін для оскарження наказу № 6776-СГ у зв`язку з поважною причиною, а саме: не наданням та неналежним повідомленням господарства про видання оскаржуваного наказу, отримання листа з інформацією та копією наказу 24.04.2020;
- визнати недійсним, протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Харківській області №6776-ГС від 08.08.2019 про впорядкування земельно-облікових відомостей.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що право постійного користування земельними ділянками, набуте в установленому законодавством порядку 01.01.2002, після набрання чинності статтею 92 Земельного кодексу України, не скасовується та не обмежується, постійним користувачем земельної ділянки є СФГ, Держгеокадастр не обґрунтував та не довів наявність суспільного інтересу для припинення права СФГ на користування земельною ділянкою і порушень прав держави, територіальної громади, Держгеокадастру внаслідок виникнення у СФГ такого права. Спірний наказ порушує базові гарантії захисту права володіння та користування земельною ділянкою, наданою його засновнику (засновникам) для ведення селянського (фермерського) господарства, які (права) у свою чергу, можуть бути об`єктом захисту у розумінні ст.15 Цивільного кодексу України. Як зазначає позивач, спірна земельна ділянка з 1994 року і на час звернення з позовом продовжує використовуватись СФГ «Анастасія» для ведення фермерського господарства, здійснюючи підприємницьку діяльність з вирощування сільськогосподарської продукції. Позивач вважає, що наказ прийнято за відсутності правових підстав, порушено право СФГ «Анастасія», оскільки за змістом ст.141, 142 Земельного кодексу України право постійного землекористування не припиняється у разі смерті особи, на ім`я якої видано акт, прийняття наказу є втручанням у право на мирне володіння позивачем земельною ділянкою, що суперечить статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.  
Ухвалою господарського суду Харківської області від 07.08.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/2471/20; постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін; призначено підготовче засідання на 03.09.2020.
Разом з тим, з матеріалів справи убачається, що СФГ «Анастасія» 25.05.2020 звернулось до Кегичівського районного суду Харківської області з аналогічним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, Харківського міського нотаріального округу Харківської області приватного нотаріусу Балух Наталії Вікторівни, Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області, треті особи: ОСОБА_1 , Фермерське господарство «Долина сонця» про визнання наказу протиправним, недійсним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, який 20.07.2020 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №624/372/20 (а.с.54-60). 
07.08.2020 СФГ «Анастасія» подало уточнення до позову, в яких змінює предмет позову, зокрема, просить визнати протиправними, недійними та скасувати накази Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про затвердження проекту землеустрою щодо відведення 25 земельних ділянок (а.с.88-90).
Оскільки відсутні докази прийняття до розгляду Кегичівським районним судом Харківської області уточнених позовних вимог, господарський суд обґрунтовано не взяв до уваги твердження позивача про факт зміни позовних вимог у справі №624/372/20.
Приймаючи оскаржувану ухвалу про залишення позовних вимог без розгляду на підставі пункту 3 частини 1 ст.226 Господарського процесуального кодексу України, суд першої інстанції виходив з того, що на момент звернення позивача з позовом до господарського суду Харківської області про скасування наказу у провадженні Кегичівського районного суду Харківської області перебувала справа №624/372/20 за позовом Селянського (фермерського) господарства «Анастасія» до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, Харківського міського нотаріального округу Харківської області приватного нотаріусу Балух Наталії Вікторівни, Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області, треті особи: ОСОБА_1 , Фермерське господарство «Долина сонця» про визнання наказу протиправним, недійсним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області та зобов`язання вчинити певні дії, тобто справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що і у справі №922/2471/20.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з такого.
Предметом позову у справі №922/2471/20 є вимоги про визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 08.08.2019 №6776-СГ про впорядкування земельно-облікових відомостей, а саме: про припинення права постійного користування СФГ «Анастасія» земельною ділянкою державної власності сільськогосподарського призначення, загальною площею 49,5900 га, для ведення селянського (фермерського) господарства, яка розташована за межами населених пунктів на території Павлівської сільської ради Кегичівського району Харківської області, відповідно до державного акту на право постійного користування землею, серії ХР-15-00-000283, який зареєстровано у Книзі записів державних актів на право постійного користування землею №8 від 29.09.1994, у зв`язку зі смертю користувача земельної ділянки гр. ОСОБА_2 .
Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (частина 3        ст.3 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до частини 1 статті 12 Господарського процесуального кодексу України    господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного).
Ураховуючи викладене, під час здійснення судочинства суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен не лише правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін, а й додержуватись норм процесуального права, у тому числі дотримуватись правил щодо юрисдикції судочинства.
З`ясовуючи питання юрисдикції (предметної та суб`єктної) розгляду спору у даній справі, колегія суддів зазначає таке.
У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Статтею 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.
При визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Відповідно до частини 1 ст.4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.
Частиною 2 ст.4 Господарського процесуального кодексу передбачено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Відповідно до частини 1 ст.45 Господарського процесуального кодексу України сторонами у судовому процесі – позивачами та відповідачами – можуть бути особи, зазначені у ст.4 цього Кодексу.
Згідно із частиною першою статті 20 Господарського процесуального кодексу України    господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці (пункт 6 частини першої цієї статті); справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем (пункт 10 частини першої цієї статті).
Статтею 2 Господарського процесуального кодексу України визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних саме зі здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду.
Для віднесення справи до своєї юрисдикції господарському суду необхідно визначити, чи правовідносини та спір є господарськими. Зокрема, господарський спір підвідомчий господарському суду за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.
Таким чином, господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб`єктами господарської діяльності, а також спори і в тому разі, якщо сторонами в судовому процесі виступають фізичні особи, що не є суб`єктами підприємницької діяльності, якщо це прямо передбачено процесуальним законом.
Разом з тим, відповідно до    статті 1 Цивільного процесуального кодексу України    цей Кодекс визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ.
Частиною першою статті 19 Цивільного процесуального кодексу України    визначено, що загальні суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Обласний орган Держгеокадастру у правовідносинах щодо розпорядження земельними ділянками, зокрема, надання земельної ділянки громадянину у власність шляхом видання відповідного наказу, діє як орган, через який реалізуються повноваження власника земельних ділянок, та вступає з юридичними та фізичними особами у цивільні та господарські правовідносини.
Частиною другою статті 13 Конституції України унормовано, що кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.
Громадяни та юридичні особи у визначеному законом порядку набувають прав власності та користування земельними ділянками відповідно до їх цільового призначення для ведення господарської діяльності або задоволення особистих потреб. Відносини, пов`язані з набуттям і реалізацією громадянами, юридичними особами прав на земельні ділянки та з цивільним оборотом земельних ділянок, є цивільно-правовими.
Рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин може оспорюватися з точки зору його законності, а вимога про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимогу про визнання рішення незаконним можна розглядати як спосіб захисту порушеного цивільного права за    статтею 16 Цивільного кодексу України та пред`являти до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред`явлення такої позовної вимоги є оспорювання цивільного права особи.
З комплексного аналізу вимог статей 1, 5, 7, 8, 12 Закону України «Про фермерське господарство» від 19.06.2003    №937-IV    можна зробити висновок, що після укладення договору оренди земельної ділянки фермерське господарство має бути зареєстроване у встановленому законом порядку і з дати реєстрації набуває статусу юридичної особи. З цього часу обов`язки землекористувача здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалася.
Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 13.03.2018 у справі №348/992/16-ц, від 20.06.2018 у справі №317/2520/15-ц та від 12.12.2018 №388/1103/16-ц.
У ході судового розгляду справи колегією суддів з`ясовано, що існує спір у справі №922/3556/18 за позовом заступника керівника Первомайської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі: Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, Павлівської сільської ради до Селянського (фермерського) господарства "Анастасія" про визнання відсутнім права постійного користування спірною земельною ділянкою, повернення земельної ділянки. У справі №922/3556/18 встановлені певні обставини щодо права користування СФГ «Анастасія» земельною ділянкою, які мають значення для справи, однак сторони у порушення вимог частини 2 ст.42 Господарського процесуального кодексу України не зазначили суду про існування такого спору, а відтак не сприяли своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи.
У справі, що розглядається, позивач - СФГ «Анастасія», зареєстроване 22.11.1994 як юридична особа, звернувся до відповідача – Держгеокадастру – державного органу, що виконує управлінські функції з розпорядження землею, з позовом про вирішення спору, що виник із земельних правовідносин. 
Після отримання позивачем прав на земельну ділянку, виділену 30.03.1994 громадянці ОСОБА_2 для ведення селянського (фермерського) господарства, право користування земельною ділянкою набуває саме СФГ «Анастасія». 
Колегія суддів зазначає, що у відносинах, а також спорах з іншими суб`єктами, голова фермерського господарства, якому була передана у власність, постійне користування чи оренду земельна ділянка, виступає не як самостійна фізична особа, власник, користувач чи орендар земельної ділянки, а як представник (голова, керівник) фермерського господарства. У таких правовідносинах їх суб`єктом є не фізична особа - голова чи керівник фермерського господарства, а фермерське господарство як юридична особа.
Оскільки земельні спори пов`язані єдністю предмета, тому юрисдикційність спору має визначатися з урахуванням суб`єктного складу його сторін.
У даному випадку, Обласним органом Держгеокадастру припинено право користування земельною ділянкою саме СФГ «Анастасія», яке зареєстроване як юридична особа.
Отже, з огляду на суб`єктний склад учасників спору, предмет і підставу позову, а також характер спірних правовідносин, колегія суддів вважає, що справа №922/2471/20 про визнання наказу Держгеокадастру недійсним повинна розглядатись у порядку господарського судочинства, з матеріалів справи не убачається неможливість вирішення господарським судом Харківської області справи по суті спору, а відтак у суду першої інстанції відсутні підстави для залишення позовних вимог у даній справі без розгляду відповідно до пункту 3 частини 1 ст.226 Господарського процесуального кодексу України.
Доводи апелянта про те, що у порушення вимог частини 4 ст.80 Господарського процесуального кодексу України відповідач не подав завчасно докази – відзив на позовну заяву колегія суддів не бере до уваги, оскільки відзив на позовну заяву направлено відповідачем поштою 02.09.2020 – тобто у строк, встановлений в ухвалі господарського Харківської області від 07.08.2020 про відкриття провадження у справі.
За наведених обставин, ухвалу господарського суду Харківської області від 17.09.2020 у справі №922/2471/20 слід скасувати як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, а справу передати для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Ураховуючи, що судом апеляційної інстанції не здійснюється розгляд справи по суті спору, розподіл судових витрат, пов`язаних зі сплатою апелянтом судового збору за подання апеляційної скарги та інших судових витрат, має бути здійснений судом першої інстанції у відповідності до ст.129 Господарського процесуального кодексу України    за наслідками вирішення спору.
Керуючись ст.129, 255, 269, 270, 271, 275-284, 287 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства “Анастасія” задовольнити.
Ухвалу господарського суду Харківської області від 17.09.2020 у справі №922/2471/20 скасувати.
Справу №922/2471/20 направити на розгляд до господарського суду Харківської області.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 02.12.2020. 

Головуючий суддя                                                                    О.А. Пуль

Суддя                                                                                           О.О. Крестьянінов

Суддя                                                                                           І.В. Тарасова