УХВАЛА

02 листопада 2020 року 
м. Київ
справа № 640/6524/19
адміністративне провадження № К/9901/28526/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Уханенка С.А.,
суддів - Данилевич Н.А., Кашпур О.В.
перевірив касаційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 травня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року у справі за позовом Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, за участю третьої особи - Державної казначейської служби України, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:
У квітні 2019 року Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» (далі - ДП «АМП України») звернулося до суду з адміністративним позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - Департамент ДВС МЮ України), в якому просив: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невидачі подання ДП «АМП України» для повернення виконавчого збору; зобов`язати Департамент ДВС МЮ України видати таке подання. Позов обґрунтовано тим, що на виконання судового рішення у справі №910/409/18 про стягнення з позивача на користь ТОВ «Техморгідрострой Миколаїв» 18541519,27 грн заборгованості, 03 серпня 2018 року державним виконавцем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №56922216, якою, крім зазначених сум, з позивача стягнуто 2 432  091,47 грн виконавчого збору. Відповідно до платіжного доручення від 06 серпня 2018 року № 1/21-1 зазначені кошти перераховані на рахунок Міністерства юстиції України. Надалі, постановою Верховного Суду у справі №910/409/18 скасовано судове рішення про стягнення коштів і ухвалою Господарського суду м. Києва від 24 жовтня 2018 року задоволено заяву ДП «АМП України» про поворот виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 16 липня 2018 року у справі №910/409/18. Тому у лютому 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про видачу подання за формою згідно з додатком 1 до Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевого бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 03 вересня 2013 року №787, для подальшого звернення до Державної казначейської служби України. Посилаючись на відмову Департаменту ДВС України повернути помилково стягнуті кошти, просив суд задовольнити позов.
Рішенням Окружного адміністративного суду  міста Києв від 16 липня 2020 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року, позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Департаменту ДВС МЮ України щодо невидачі подання ДП «АМП України»  для повернення виконавчого збору. Зобов`язано Департамент ДВС МЮ України видати подання ДП «АМП України» для повернення виконавчого збору. Вирішено питання розподілу судових витрат.
29 жовтня 2020 року Міністерство юстиції України надіслало до Верховного Суду касаційну скаргу на на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 травня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року. Заявник, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права і порушення ними норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення. 
Предметом спору у цій справі є бездіяльність органу державної виконавчої служби.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до частини третьої статті 333 КАС України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями 280, 281, 287, 288 цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Статтею 287 КАС України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.
За такого правового врегулювання та обставин справи, оскарження судового рішення в касаційному порядку можливе лише у випадку, якщо розгляд такої скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.
У касаційній скарзі заявник зазначив, що вона стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування правозастосовчої практики у сфері виконання судових рішень, на підтвердження чого послався на висновок Великої Палати Верховного Суду у справі №  2540/3203/18 та висновки Верховного Суду у справах №№1.380.2019.0022648, 480/3452/19, 520/9144/18, 480/1558/19 та 640/16620/19. Проте, такі доводи відхиляються Верховним Судом, оскільки в Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутня будь-яка інформація щодо розгляду судами справи №1.380.2019.0022648, на висновок Верховного Суду в якій послався заявник. Водночас, вирішуючи спір у подібних правовідносинах, суди надають правову оцінку в залежності від обставин, встановлених у кожному конкретному випадку і наведені Департаментом ДВС МЮ України приклади судових рішень у справах №№480/3452/19, 520/9144/18, 480/1558/19 та 640/16620/19 стосуються правовідносин, які не є подібними до спірних, оскільки предметом спору у зазначених справах є постанови про стягнення виконавчого збору. Натомість у цій справі предметом спору є бездіяльність органу ДВС щодо повернення помилково стягнутих коштів. 
Інші аргументи скарги зводяться до переоцінки доказів та неповного з`ясування обставин справи судами, що виключає можливість перегляду судових рішень з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.
Отже, перевіряючи матеріали касаційної скарги, Верховним Судом встановлено, що зміст ухвалених у цій справі судових рішень та доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики у такій категорії адміністративних справ. Тому підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
За таких обставин, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Керуючись статтею 248, частиною третьою статті 333 КАС України, Суд
У Х В А Л И В :
1.  У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Міністерства юстиції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 травня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року у справі за позовом Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, за участю третьої особи - Державної казначейської служби України, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
2. Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач:                                                                                 С.А. Уханенко
Судді:                                                                                                    Н.А. Данилевич
                                                                                                    О.В. Кашпур