Номер провадження: 22-ц/813/7228/20 
Номер справи місцевого суду: 17
Головуючий у першій інстанції Галич О. П.
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.12.2020 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: Погорєлової С.О. 
суддів: Князюка О.В., Таварткіладзе О.М.
                        за участю секретаря: Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільним майном подружжя, на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області, постановлену під головуванням судді Галич О.П. 02 червня 2020 року у м. Біляївка Одеської області,-
встановила:

У вересні 2019 року    ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом до   ОСОБА_2  про визнання майна спільним майном подружжя.
Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 02 червня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільним майном подружжя було залишено без розгляду.
В апеляційній скарзі представник  ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права Так, на думку апелянта, судом не було враховано, що позивача не було належним чином сповіщено про час та місце слухання справи 04 червня 2020 року.
Сторони у справі, відповідно до вимог ст.ст. 128, 130 ЦПК України, викликались у судове засідання у встановленому законом порядку, клопотань про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, через обмеження доступу до зали судового засідання Одеського апеляційного суду внаслідок поширення в Україні коронавірусної інфекції COVID-19, не подавали.
Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому розгляді справи, освідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника    ОСОБА_1 підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно п.п. 1, 3 ч.1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи.
Ухвалюючи судове рішення про залишення позову без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що у судові засідання, які були призначені на 27 квітня 2020 року та 02 червня 2020 року позивач не з`явився, був повідомлений належним чином про день та час місця слухання справи, будь-яких заяв або клопотань до суду не направляв.
Однак, колегія суддів не може погодитись зі вказаним висновком суду, з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, 03 вересня 2019 року  ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання майна спільним майном подружжя.
Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 02 червня 2020 року від 11 вересня 2019 року відкрито провадження у справі з проведенням підготовчого судового засідання на 18 грудня 2019 року о 14-00 годин.
18 грудня 2019 року представник позивача, адвокат Подопригора Є.М., з`явився у судове засідання, однак розгляд справи було відкладено у зв`язку із неявкою відповідача на 27 квітня 2020 року о 11-30 годин. 
У судове засідання, призначене на 27 квітня 2020 року, позивач та його представник не з`явились. При цьому, з поштового повідомлення, наявного у матеріалах справи вбачається, що судова повістка про розгляд справи 27 квітня 2020 року не була вручена позивачу належним чином - поштове повідомлення повернулось до суду із відміткою “інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового повідомлення”.
У зв`язку із неявкою сторін, розгляд справи був відкладений на 02 червня 2020 року.
02 червня 2020 року сторони у судове засідання не з`явились, при цьому матеріали справи не містять належних доказів того, що судові повістки були направлені на адресу позивача та відповідача у встановленому законом порядку. 
Крім цього, на аркуші справи 31 міститься заява представника ОСОБА_1 , датована 02 червня 2020 року, про відкладення розгляду справи, обґрунтована введенням на території України карантинних заходів у зв`язку із розповсюдженням коронавірусної інфекції COVID-19.
Згідно з положеннями частини першої-другої статті 128 ЦПК України, суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.
Повідомлення сторін про час і місце розгляду справи проводиться відповідно до вимог статей 128-131 ЦПК України.
Частиною шостою статті 128 ЦПК України передбачено, що судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.
Таким чином, про належне повідомлення особи про час і місце розгляду справи ,у даному випадку, може свідчити лише розписка.
Відповідно до положень пункту 1 частини другої статті 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав, зокрема: неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.
Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.
У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Крім того, у пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява N 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Однак, вирішуючи питання про залишення позовної заяви  ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції зазначені вимоги законодавства до уваги не взяв, не врахувавши, що матеріали справи не містять доказів належного повідомлення позивача про час та місце розгляду справи на 02 червня 2020 року, суд розгляд справи не відклав, причини неявки сторін в судове засідання не з`ясував, чим порушив право  ОСОБА_1 на участь у судовому розгляді, не забезпечив йому можливості надати суду докази та навести доводи, чим порушив вимоги статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на справедливий судовий розгляд.
При вказаних обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі визначився із характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню, у зв`язку із чим ухвала Біляївського районного суду Одеської області від 02 червня 2020 року підлягає скасуванню, а цивільна справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.  
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 – задовольнити.
Ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 02 червня 2020 року – скасувати.   
Цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про визнання майна спільним майном подружжя– направити до Біляївського районного суду Одеської області для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складений 28 грудня 2020 року.

Головуючий                                                        С.О. Погорєлова

Судді                                                        О.В. Князюк

                                                       О.М. Таварткіладзе