УХВАЛА

11 листопада 2020 року 
м. Київ
справа № 1.380.2019.002256
адміністративне провадження № К/9901/28037/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Кашпур О.В.,
суддів - Уханенка С.А., Шевцової Н.В., 
перевіривши касаційну скаргу адвоката Пшевлоцького Юрія Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 березня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,    
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області, в якому просив:
- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області від 30.01.2017 №97о/с про звільнення капітана поліції ОСОБА_1 зі служби;
- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області від 13.01.2017 №110 про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 ;
- поновити капітана поліції ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого кримінальної поліції (карний розшук) Головного управління Національної поліції у Львівській області;
- стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 31.01.2017 року до моменту ухвалення рішення.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24 березня 2020 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2020 року, у задоволенні позову відмовлено.
26 жовтня 2020 року зазначена касаційна скарга направлена засобами поштового зв`язку до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).  
Відповідно до частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі. 
Вирішуючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження за поданою касаційною скаргою, Верховний Суд виходить із такого. 
Пункт 8 частини другої  статті 129 Конституції України  серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондують  стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і  стаття 13 КАС України.
Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом. 
Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, як відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: 
- касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; 
- особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; 
- справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; 
- суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково. 
За змістом пункту 10 частини шостої  статті 12 КАС України  для цілей цього  Кодексу  справами незначної складності є, зокрема, інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.
Згідно з частиною четвертою    статті 257 КАС України    такими винятками є справи у спорах: щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
В свою чергу, за змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України, справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.
Дослідивши встановлені судами першої й апеляційної інстанцій обставини справи, вивчивши викладені у касаційній скарзі доводи й обґрунтування, з`ясувавши характер спірних правовідносин, Верховний Суд прийшов до висновку про те, що ця адміністративна справа є справою незначної складності.
Судом не встановлено наявність обставин, виключний перелік яких викладено в пункті 2 частини п`ятої  статті 328 КАС України, на підставі чого оскаржувані судові рішення підлягають касаційному оскарженню.    
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Відтак, підстави для відкриття касаційного провадження відсутні. 
На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
у х в а л и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою адвоката Пшевлоцького Юрія Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 березня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. 
Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:                                                                   О.В. Кашпур 

Судді:                                                                                          С.А. Уханенко

                                                                                                    Н.В. Шевцова