Справа № 161/21306/19  Провадження №33/802/218/20 	Головуючий у 1 інстанції:Івасюта Л. В. 	
Категорія: ч.1 ст.130 КпАП України	Доповідач: Гапончук  В. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2020 року                                                                 місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі: 
судді - Гапончука В.В., 
особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 ,
захисника – Лукашука А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду від 17 лютого 2020 року

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Також з ОСОБА_1 в дохід держави стягнуто 420,40 грн судового збору.
ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 20.12.2019 року о 01 год 15 хв, в м.Луцьку, по вул. 8 Березня керував транспортним засобом марки «Nissan Qashqai», д.н.з НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, відмовився у присутності лікаря-нарколога, за адресою: м.Луцьк, вул.Карбишева, 2, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КпАП України.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 погоджуючись із вказаною постановою судді подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність просить скасувати та провадження щодо нього закрити. На його думку судом першої інстанції при розгляді не було перевірено всіх фактичних обставин справи адміністративного правопорушення. Протокол про вчинення адміністративного правопорушення вважає складеним з порушенням, оскільки його складання відбулося без свідків. Крім того, зауважує, що в даному випадку його дії не можуть вважатися відмовою, оскільки він був згідний пройти огляд шляхом здачі зразків крові, в чому йому було відмовлено. 
Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріалами справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку ОСОБА_1 та його захисника Лукашука А.В., які скаргу підтримали із наведених у ній підстав приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.
За положеннями статтей 245, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП України, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Всупереч цьому, судом першої інстанції не вжито всіх заходів, передбачених КпАП України для з`ясування питання про наявність чи відсутність в діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, а тому вищевказаний висновок суду є передчасним і не відповідає вимогам ст.280 КпАП України.
Оскаржувана постанова судді підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі, як це передбачено п.2 ч.8 ст.294 КпАП України з наступних підстав.
ОСОБА_1  інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, об`єктивна сторона якого, відповідно до диспозицією цієї норми закону, серед іншого, полягає у діях особи, яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, спрямованих на ухилення від проходження у встановленому законом порядку огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КпАП України, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Визнаючи  ОСОБА_1  винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, а саме у тому, що він керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, суд першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення, висновок ВОНД, та відеозапис з боді-камери поліцейського.
ОСОБА_1  не визнаючи своєї вини у вчиненні інкримінованого йому правопорушення пояснив, що працівники поліції, які запідозривши у нього ознаки алкогольного сп`яніння запропонували пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу "Драгер". Однак він відмовився, і при цьому виявив бажання пройти такий огляд в огляд в медичній установі, куди і був доставлений працівниками поліції. В медичній установі ОСОБА_1 також відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Разом з тим як на місці зупинки так і в медичному закладі ОСОБА_1 неодноразово висловлював пропозицію та просив пройти такий огляд шляхом взяття у нього біологічного середовища - крові. 
Порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння передбачений ст.266 КпАП України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року (далі - Інструкція).
Статтею 266 КпАП України окрім іншого передбачено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Водночас, п.6 Розділу 1 Інструкції визначає, що огляд на стан сп`яніння проводиться:
- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом;
- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Згідно із п.7 Розділу 1 Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КпАП України.
Розділ 3 цієї Інструкції визначає порядок огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів.
Так, за положеннями п.8 Розділу 3, метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинити стан сп`яніння.
При цьому, п.п.12, 13 Розділу 3 Інструкції передбачено, що предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.
За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. На підставі цього акта видається висновок щодо результатів огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п.п.15, 16 Розділу 3 Інструкції).
Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними (п.22 Розділу 3 Інструкції).
Таким чином, аналіз чинних положень Інструкції вказує про те, що в медичній установі огляд особи на стан сп`яніння може проводитись не лише за допомогою спеціального технічного засобу, але й шляхом відібрання в особи біологічного середовища (кров, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук) та його лабораторного дослідження. При цьому, Інструкція не містить жодних заборон відбирати у обстежуваної особи зразків біологічного середовища для проведення дослідження в закладі охорони здоров`я щодо наявності чи відсутності в особи речовин, що здатні спричинити стан алкогольного сп`яніння.
В ході апеляційного розгляду встановлено, що  ОСОБА_1  відмовився від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу, однак неодноразово наполягав на проходженні такого огляду шляхом відібрання в нього біологічного середовища (крові), проте йому в цьому було відмовлено. 
У зв`язку з цим, лікарем був складений акт та висновок медичного огляду, в яких зазначено, що: " ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду".
Порядок дій працівників поліції при складанні адміністративних матеріалів визначений також в Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року та зареєстрована в Мінюсті 10.11.2015 року під №1408/27853 (далі - Інструкція №1395).
Розділ 10 Інструкції №1395 передбачає особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КпАП України. Так, у п.п. 4, п, 6, 7 цього Розділу визначено, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства. Результати огляду зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів складається у двох примірниках, один з яких вручається особі, щодо якої проводився цей огляд. У разі виявлення стану алкогольного сп`яніння в результаті проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів складається протокол про адміністративне правопорушення, до якого долучаються акт огляду на стан сп`яніння та роздруківка із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу (у разі наявності). У разі проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я висновок про його результати долучається до протоколу про адміністративне правопорушення (у разі підтвердження стану сп`яніння). У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. При цьому, не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.
Водночас, Пленум Верховного Суду України в п.27 своєї постанови №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що відповідальність за ст.130 КпАП України несуть особи, які керують транспортним засобом, зокрема у стані наркотичного сп`яніння. Стан такого сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією, яка передбачає порядок проведення огляду. Якщо ж водій ухилився від огляду, зокрема на стан наркотичного сп`яніння, то відповідні його дії та ознаки необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному в присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Таким чином, аналіз чинних положень вищевказаних КпАП України, Інструкцій та роз`яснень ПВСУ вказує про те, що поліцейським може бути запропоновано водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння можливий лише за наявності у нього ознак такого сп`яніння. Огляд повинен проводитьсь в присутності двох свідків, які фактично засвідчують події, що проводяться працівниками поліції та особою, яка проходить огляд. При відмові водія від походження огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. Водночас, при відмові водія від проходження огляду, поліцейський повинен роз`яснити йому наслідки такої відмови, а також права, передбачені чинним законодавством.
В ході апеляційного розгляду справи встановлено, що при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння та самому складенні протоколу про адміністративне правопорушення, працівниками поліції не було дотримано положень вищевказаних нормативно-правових актів, хоча вони повинні були діяти у відповідності до положень ст.19 Конституції України, тобто на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Так з матеріалів справи вбачається, що жодних свідків при відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та складані протоколу не було.
Крім того відеозаписом підтверджується і той факт, що працівниками поліції взагалі не було роз`яснено його прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КпАП України, що є порушенням ч.4 ст.256 КпАП України та Інструкції №1376.
Беручи до уваги вищевикладене, вважаю, що протокол про адміністративне правопорушення, оформлений з порушенням вимог законодавства, а тому не може бути належним та допустимим доказом в розумінні ст.ст. 251, 266 КпАП України щодо винуватості  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України. 
Зважаючи на встановлені вище обставини вважаю, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що  ОСОБА_1  відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
За таких обставин апеляційний суд вважає, що постанова судді Луцького міськрайонного суду від 17 лютого 2020 року про визнання  ОСОБА_1  винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України та накладення на нього адміністративного стягнення за санкцією цієї статті, не може вважатися законною та обґрунтованою і підлягає скасуванню, оскільки в його діях склад адміністративного правопорушення не підтверджується належними та допустимими доказами наявними в справі, і таких не було здобуто в ході апеляційного розгляду.
Відповідно до п.1 ст.247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Оскільки з урахування встановлених у судовому засіданні обставин, суд дійшов висновку про відсутність в діях  ОСОБА_1  складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, то провадження в справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КпАП України, - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КпАП України, 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову судді Луцького міськрайонного суду від 17 лютого 2020 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження по даній справі закрити на підставі п.1 ст.247 КпАП України за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя