УХВАЛА

01 грудня 2020 року 
м. Київ
справа № 620/1304/20
адміністративне провадження № К/9901/30364/20
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду                       Берназюка Я.О., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 
на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області 
про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» з касаційною скаргою на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року.
Перевіряючи касаційну скаргу на відповідність вимогам статей 328-330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі ? КАС України) та наявність підстав до застосування процесуальних наслідків, визначених статтями 332-333 КАС України, суддя-доповідач виходить з наступного. 
Частинами першою та другою статті 57 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник. У справах незначної складності та в інших випадках, визначених цим Кодексом, представником може бути фізична особа, яка відповідно до частини другої статті 43 цього Кодексу має адміністративну процесуальну дієздатність.
Згідно з частиною другою статті 43 КАС України здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними, а також фізичним особам до досягнення цього віку у спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства можуть самостійно брати участь. 
За змістом частини першої статті 59 КАС України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи. Одночасно абзац перший частини другої статті 59 КАС України передбачає, що довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою.
Своєю чергою частини шоста, восьма цієї ж статті визначають, що оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи. У разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання.
Зі змісту наведених норм випливає, що учасник справи має право на звернення до суду касаційної інстанції через представника тільки на підставі документа, що посвідчує його повноваження у визначеному законом порядку.
Слід зазначити, що після надходження до Верховного Суду касаційної скарги, суд, на підставі належних доказів, має пересвідчитися в дійсній волі особи, що є учасником справи, щодо уповноваження іншої особи на процесуальне представництво її інтересів в суді касаційної інстанції. 
Як вбачається з матеріалів касаційної скарги, поданої від імені ОСОБА_1 , її підписано ОСОБА_2. На підтвердження своїх повноважень, до касаційної скарги додано світлокопію довіреності від 08 січня 2020 року. 
Проте, світлокопія довіреності, яка долучена представником до касаційної скарги, не засвідчена в належний спосіб, а тому не може вважатись достовірним доказом уповноваження ОСОБА_2 на представництво інтересів  ОСОБА_1 в суді.
Таким чином, вищезазначене робить неможливим встановлення судом касаційної інстанції дійсних намірів ОСОБА_1 щодо надання повноважень ОСОБА_2 на представництво її інтересів у судах, у тому числі у Верховному Суді.
Відповідно до вимог пункту 1 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, зокрема, якщо касаційна скарга підписана особою, яка не має права її підписувати.
Отже, з огляду на те, що на момент подання касаційної скарги Верховному Суду не надані докази належного підтвердження повноважень представника на її подання, ця касаційна скарга має бути повернута скаржнику.
Суддя-доповідач також враховує, що ухвалою Верховного Суду від 11 листопада 2020 року, аналогічну касаційну скаргу ОСОБА_1 у цій справі вже було повернуто з тих самих підстав. 
Повернення Верховним Судом касаційної скарги з огляду на підписання її особою, повноваження якої не підтверджені, та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуальногозакону на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення учасником справи. 
Керуючись статтями 248, 330, 332 КАС України, 
УХВАЛИВ:
1. Відмовити в прийнятті касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.
2. Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
3. Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.
4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя                                                                                          Я.О. Берназюк