Постанова                                                              
Іменем України                                   
 
25 листопада 2020 року
м. Київ
 
справа № 428/77/18
провадження № 61-46027св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Усика Г. І. (суддя-доповідач),
суддів: Гулейкова І. Ю., Олійник А. С., Погрібного С. О., Яремка В. В.
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Сєвєродонецька міська рада Луганської області,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 27 квітня 2018 року у складі судді Юзефовича І. О. та постанову Апеляційного суду Луганської області від 25 вересня 2018 року у складі колегії суддів: Єрмакова Ю. В., Лозко Ю. П., Назарової М. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог 
У січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Сєвєродонецької міської ради Луганської області (далі - Сєвєродонецька міська рада; міська рада) про визнання рішення незаконним, визнання права на набуття у довгострокову оренду земельної ділянки та зобов`язання вчинити певні дії.
На обгрунтування позовних вимог зазначав, що 30 серпня 2002 року між Фондом комунального майна Сєвєродонецької міської ради та Будівельно-комерційною фірмою «Владис» (далі - БКФ «Владис») укладено договір купівлі-продажу комунального майна - споруди теплиці з господарським блоком та окремого господарського блоку, відповідно до умов якого БКФ «Владис» набуло у власність споруду колишньої теплиці літ. «А-1Н», «А-2Н», «а», «а1», «а2» з господарським блоком літ. «Б» та господарський блок літ. «В», загальною площею 323,90 кв. м, які перебували на балансі міського відділу освіту, розташовані по АДРЕСА_1 .
24 червня 2004 року Сєвєродонецькою міською радою прийнято рішення «Про дозвіл ПБКФ «Владис» на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під будівлю колишньої теплиці з господарськими блоками по АДРЕСА_2 )».
Рішенням Сєвєродонецької міської ради від 11 грудня 2007 року № 1644 «Про передачу в оренду земельної ділянки ПБКФ «Владис»» затверджено ПБКФ «Владис» проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки під будівлю колишньої теплиці з господарськими блоками по АДРЕСА_2 , змінено цільове призначення зазначеної земельної ділянки із земель громадського призначення на землі комерційного використання, вилучено у міського відділу освіти частину земельної ділянки, на якій розташована будівля колишньої теплиці з господарськими блоками середньої шкоди АДРЕСА_3 за вказаною адресою, площею 0,1055 га за рахунок земель, які знаходились в користуванні міського відділу освіти; цільове призначення - землі комерційного використання. 
22 квітня 2009 року Сєвєродонецька міська рада прийняла рішення «Про відміну рішення сесії міської ради № 1644 від 11.12.2007р. «Про передачу в оренду земельної ділянки ПБКФ «Владис»».
Рішенням Сєвєродонецької міської ради від 22 липня 2010 року № 4326  «Про скасування рішення 70-ї (чергової) сесії міської ради № 3111 від 22.04.2009р. «Про відміну рішення сесії міської ради № 1644 від 11.12.2007 р. «Про передачу в оренду земельної ділянки ПБКФ «Владис»» скасовано рішення міської ради 
від 22 квітня 2009 року № 3111, зобов`язано ПКБФ «Владис» у двотижневий термін укласти у письмовій формі договір оренди землі, згідно з проєктом землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано його для організації державної реєстрації в Управлінні Держкомзему у місті Сєвєродонецьк Луганської області.
30 липня 2010 року між Сєвєродонецькою міською радою та ПБКФ «Владис» укладено договір оренди землі № 041041900305, предметом якого є земельна ділянка по АДРЕСА_2 , загальною площею 0,1055 га, з яких: 0,0366 га - капітальна одноповерхова будівля, 0,0689 га - під проходами, проїздами та площадками, строком на 
25 років.  
10 серпня 2010 року між ним та ПБКФ «Владис» укладено договір купівлі-продажу нежитлової будівлі (колишньої теплиці) з господарськими блоками, згідно з умовами якого він набув у власність нерухоме майно, яке складається з: літ. «А-1Н», «А-2Н», «а», «а1», «а2» - нежитлова будівля (колишня теплиця), цегляна, загальною площею 208,60 кв. м; літ. «Б», «б» - господарський блок, цегляний, загальною площею 33,3 кв. м; літ. «В» - господарський блок, цегляний, загальною площею 31,4 кв. м; 2-6 - огорожа; літ. «І» - замощення.
У зв`язку з тим, що ПБКФ «Владис» продало зазначене нерухоме майно, 28 квітня 2011 року Сєвєродонецька міська рада прийняла рішення про розірвання договору оренди землі 30 липня 2010 року, укладеного між нею та ПБКФ «Владис».
Він звернувся до Сєвєродонецької міської ради із заявою про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_2 , площею 0,1055 га, у власність або користування зі зміною цільового призначення із земель комерційного використання» на землі житлової та громадської забудови.
Рішенням Сєвєродонецької міської ради від 06 листопада 2017 року № 1708 «Про відмову ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під нежитлову будівлю (колишню теплицю) з господарськими блоками за адресою: АДРЕСА_1 » йому відмовлено у наданні дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки, зі зміною цільового призначення у зв`язку з невідповідністю Генеральному плану міста Сєвєродонецьк, яким не передбачено розміщення зазначених споруд на території закладу освіти, та статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», якою заборонена зміна цільового призначення земельної ділянки, що не відповідає детальному плану даної території.
Посилаючись на те, що на підставі статті 377 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статті 120 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) внаслідок набуття ним права власності на нерухоме майно до нього перейшло і право користування земельною ділянкою, на якій воно розташоване, позивач просив: визнати недійсним рішення Сєвєродонецької міської ради 
від 06 листопада 2007 року № 1708 «Про відмову ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під нежитлову будівлю (колишню теплицю) з господарськими блоками за адресою: АДРЕСА_1 »; визнати за ним право на набуття у довгострокову оренду земельної ділянки за зазначеною адресою, на якій розташоване нерухоме майно, придбане ним на підставі договору купівлі-продажу від 10 серпня 2010 року, та яка необхідна йому для обслуговування вказаного об`єкта нерухомості; зобов`язати Сєвєродонецьку міську раду в місячний термін з дня набрання законної сили рішенням суду змінити цільове призначення спірної земельної ділянки із земель комерційного використання на землі житлової та громадської забудови, та оформити шляхом укладання договору оренди, його право користування земельною ділянкою по АДРЕСА_2 , площею 0,1055 га. 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 27 квітня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що належне ОСОБА_1 нерухоме майно, яке відповідно до правовстановлюючих документів є нежитловою будівлею (колишньою теплицею) з господарськими блоками, фактично є житловим будинком з господарськими будівлями і спорудами, розташоване на території освітнього закладу - загальної середньоосвітньої школи № 18. Приймаючи рішення про відмову позивачеві у наданні дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки зі зміною її цільового призначення, Сєвєродонецька міська рада керувалася тим, що Генеральним планом міста Сєвєродонецька, затвердженим рішенням міської ради від 26 квітня 1994 року № 717, не передбачено забудови спірної земельної ділянки, оскільки вона є територією навчального закладу, у зв`язку з чим наявна невідповідність намірів забудови зазначеної земельної ділянки вимогам містобудівної документації. З огляду на те, що інші позовні вимоги ОСОБА_1 є похідними від вимоги про визнання незаконним зазначеного рішення органу місцевого самоврядування, вони також не підлягають задоволенню.
Крім того, суд першої інстанції зауважив, що вирішення питання про передачу земельних ділянок у постійне користування, оренду, укладення чи поновлення договору оренди земельної ділянки, зміну цільового призначення відноситься до дискреційних повноважень органів виконавчої влади або місцевого самоврядування, і не є компетенцією суду. 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
Постановою Апеляційного суду Луганської області від 25 вересня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.
 
Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 27 квітня 
2018 року залишено без змін.
 
Судове рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та застосував норми матеріального права, рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.
 
Апеляційний суд зазначив, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог  ОСОБА_1 про визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під нежитлову будівлю (колишню теплицю) з господарськими блоками за адресою: АДРЕСА_1 » зі зміною цільового призначення зазначеної земельної із земель комерційного використання на землі житлової та громадської забудови, з підстав невідповідності зазначених вимог Генеральному плану міста Сєвєродонецьк, яким не передбачено розміщення зазначених споруд на території закладу освіти.
Апеляційний суд вказав на помилковість посилань суду першої інстанції на те, що розташовані на спірній земельній ділянки забудови фактично є житловим будинком з господарськими будівлями і спорудамиза відсутності допустимих доказів на підтвердження зазначених обставин, однак зазначене не вплинуло на правильність вирішення судом спору по суті. 
 
Суд вважав необгрунтованими посилання  ОСОБА_1 на не урахування судом першої інстанції наявності у нього права на користування спірною земельною ділянкою з посиланням на статтю 120 ЗК України та статтю 377 ЦК України, положення яких закріплюють принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований, оскільки позивач не звертався до Сєвєродонецької міської ради із заявою про надання йому в користування спірної земельної ділянки на тих самих умовах, і в тому самому обсязі, що були у попереднього землекористувача ПБКФ «Владис», без зміни її цільового призначення.
 
Узагальнені доводи касаційної скарги та аргументів інших учасників справи 
 
У жовтні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , у якій він просив скасувати рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 27 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду Луганської області від 25 вересня 2018 року у частині вирішення позовних вимог про визнання права на набуття в довгострокову оренду земельної ділянки по АДРЕСА_2 , площею 0,1055 га, та зобов`язання Сєвєродонецької міської ради оформити право користування позивача зазначеною земельною ділянкою шляхом укладення договору оренди, і ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга обґрунтована посиланням на те, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним рішення Сєвєродонецької міської ради 
від 06 листопада 2017 року та зобов`язання змінити цільове призначення спірної земельної ділянки із земель комерційного використання на землі житлової та громадської забудови, оскільки задоволення зазначених вимог призвело до втручання у дискреційні повноваження органу місцевого самоврядування. Разом з тим, суди необгрунтовано відмовили у задоволенні позовних вимог про визнання за позивачем права на набуття в довгострокову оренду спірної земельної ділянки, як власника розміщеного на ній нерухомого майна, та зобов`язання міської ради оформити право користування позивача земельною ділянкою, шляхом укладання договору оренди.
Висновок судів першої та апеляційної інстанцій про те, що інші позовні вимоги є похідними від вимоги про визнання недійсним рішення міської ради 
від 06 листопада 2017 року, не грунтуються на законі, оскільки вимога про визнання права на набуття в довгострокову оренду земельної ділянки є самостійною (стаття 152 ЗК України). 
Зважаючи на те, що ОСОБА_1 став власником нерухомого майна, розташованого на спірній земельній ділянці, на підставі статті 377 ЦК України та статті 120 ЗК України він набув право користування земельною ділянкою, на якій розташовані придбані ним об`єкти нерухомості. Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду України від 11 лютого 2015 року у справі № 6-2цс15, від 13 квітня 2016 року у справі № 6-253цс16, від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-2099цс16 та від 12 жовтня 2016 року у справі 
№ 6-2225цс16, які не були враховані судами при розгляді справи. Натомість апеляційний суд, пославшись на положення статті 123 ЗК України, помилково вказав, що спірна земельна ділянка може бути виділена йому тільки на підставі проєкту землеустрою щодо її відведення, без зміни цільового призначення, але з такою заявою ОСОБА_1 до відповідача не звертався. Крім того, апеляційний суд не урахував, що стаття 123 ЗК України регулює питання надання земельних ділянок у користування вперше, тоді як спірна земельна ділянка повинна була бути переоформлена на нього, а не виділена у його користування, оскільки їй уже було присвоєно кадастровий номер на підставі проєкту землеустрою, виготовленого за замовленням ПБКФ «Владис».
Обов`язок органу місцевого самоврядування відвести земельну ділянку у власність чи користування необхідно відрізняти від їх обов`язку оформити право власності на земельну ділянку, якщо воно виникло у зв`язку з укладенням цивільно-правових угод (міна, дарування, купівля, тощо). У разі ухилення ради від оформлення права власності на земельну ділянку заінтересована особа відповідно до статей 74 і 77 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вправі звернутися до суду із заявою про спонукання ради видати державний акт чи укласти відповідну угоду.
Відзив на касаційну скаргу не надходив.
 
Рух справи у суді касаційної інстанції
 
Відповідно до статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України), який набрав чинності з 15 грудня 2017 року, судом касаційної інстанції є Верховний Суд.
 
Ухвалою Верховного Суду від 29 жовтня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано матеріали справи.
 
Ухвалою Верховного Суду від 03 березня 2020 року справу призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у ній матеріалами.
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій
 
Судами встановлено, що 30 серпня 2002 року між Фондом комунального майна Сєвєродонецької міської ради та БКФ «Владис» укладено договір купівлі-продажу комунального майна - споруди теплиці з господарським блоком та окремого господарського блоку, відповідно до якого до БКФ «Владис» перейшло право власності на споруду колишньої теплиці літ. «А-1Н», «А-2Н», «а», «а1», «а2» з господарським блоком літ. «Б» та господарський блок літ. «В», загальною площею 323,90 кв. м, що перебували на балансі міського відділу освіту, розташовані по АДРЕСА_1 .
У подальшому зазначеним об`єктам нерухомості присвоєно нову поштову адресу: АДРЕСА_1 .
Рішенням Сєвєродонецької міської ради від 24 червня 2004 року «Про дозвіл ПБКФ «Владис» на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під будівлю колишньої теплиці з господарськими блоками по 
АДРЕСА_2 », ПБКФ «Владис» надано дозвіл на складання проєкту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки.
Рішенням Сєвєродонецької міської ради від 11 грудня 2007 року № 1644 «Про передачу в оренду земельної ділянки ПБКФ «Владис»», затверджено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки під будівлю колишньої теплиці з господарськими блоками по АДРЕСА_2 , змінено цільове призначення зазначеної земельної ділянки із земель громадського призначення та включено її до земель комерційного використання. Вилучено у міського відділу освіти частину земельної ділянки, на якій розташована будівля колишньої теплиці з господарськими блоками середньої шкоди АДРЕСА_3 за вказаною адресою, площею 0,1055 га за рахунок земель, які знаходились в користуванні міського відділу освіти; цільове призначення - землі комерційного використання. Зазначене рішення органу місцевого самоврядування було прийнято на виконання постанови Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 15 жовтня 2007 року у справі № 2-а-234/07р за позовом ПБКФ «Владис» до Сєвєродонецької міської ради про визнання бездіяльності протиправною, якою зобов`язано Сєвєродонецьку міську раду передати ПБКФ «Владис» у довгострокову оренду строком на 25 років земельну ділянку по АДРЕСА_2 , під споруду колишньої теплиці з господарським блоком, площею 0,1055 га, згідно з проєктом землеустрою, виконаним Комунальним підприємством «Землевпорядник».
22 квітня 2009 року Сєвєродонецька міська рада прийняла рішення «Про відміну рішення сесії міської ради № 1644 від 11.12.2007р. «Про передачу в оренду земельної ділянки ПБКФ «Владис»».
Рішенням Сєвєродонецької міської ради від 22 липня 2010 року № 4326 «Про скасування рішення 70-ї (чергової) сесії міської ради № 3111 від 22.04.2009р. «Про відміну рішення сесії міської ради № 1644 від 11.12.2007 р. «Про передачу в оренду земельної ділянки ПБКФ «Владис»» скасовано рішення міської ради 
від 22 квітня 2009 року № 3111, зобов`язано ПБКФ «Владис» у двотижневий термін укласти у письмовій формі договір оренди землі, згідно з проєктом землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надати його для державної реєстрації в Управління Держкомзему у місті Сєвєродонецьк Луганської області. 
30 липня 2010 року між Сєвєродонецькою міською радою та ПБКФ «Владис» укладено договір оренди землі № 041041900305, предметом якого є земельна ділянка по АДРЕСА_2 , загальною площею 0,1055 га, з яких: 0,0366 га - капітальна одноповерхова будівля, 0,0689 га - під проходами, проїздами та площадками, строком на 
25 років.  
10 серпня 2010 року між ОСОБА_1 та ПБКФ «Владис» укладено договір купівлі-продажу нежитлової будівлі (колишньої теплиці) з господарськими блоками, згідно з умовами якого він набув у власність нерухоме майно, яке складається з: літ. «А-1Н», «А-2Н», «а», «а1», «а2» - нежитлова будівля (колишня теплиця), цегляна, загальною площею 208,60 кв. м; літ. «Б», «б» - господарський блок, цегляний, загальною площею 33,3 кв. м; літ. «В» - господарський блок, цегляний, загальною площею 31,4 кв. м; 2-6 - огорожа; літ. «І» - замощення.
28 квітня 2011 року Сєвєродонецька міська рада прийняла рішення № 512 «Про припинення права користування на земельні ділянки», яким припинено право ПБКФ «Владис» на користування спірної земельною ділянкою на підставі договору оренди землі від 30 липня 2010 року.
25 травня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецької міської ради з заявою про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_2 , площею 0,1055 га, у власність або користування зі зміною цільового призначення із земель комерційного використання на землі житлової та громадської забудови.
Рішенням Сєвєродонецької міської ради від 06 листопада 2017 року № 1708 «Про відмову ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під нежитлову будівлю (колишню теплицю) з господарськими блоками за адресою: АДРЕСА_1 » ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки, зі зміною цільового призначення, у зв`язку з невідповідністю Генеральному плану міста Сєвєродонецьк, яким не передбачено розміщення зазначених споруд на території закладу освіти, та статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», якою заборонена зміна цільового призначення земельної ділянки, що не відповідає детальному плану даної території.
Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обґрунтування
Вивчивши матеріали справи, доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
 
Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
 
Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання за ним права на набуття у довгострокову оренду земельної ділянки та зобов`язання міської ради оформити, шляхом укладення договору оренди землі, його право користування земельною ділянкою, обгрунтовані посиланням на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 10 серпня 2010 року, укладеного між ним та ПБКФ «Владис», він став власником нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим вважав, що відповідно до статті 377 ЦК України та статті 120 ЗК України до нього перейшло і право користування земельною ділянкою у розмірі 0,1055 га за вказаною адресою. Натомість рішенням Сєвєродонецької міської ради від 06 листопада 2017 року № 1708 «Про відмову ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під нежитлову будівлю (колишню теплицю) з господарськими блоками за адресою: АДРЕСА_1 » його фактично було позбавлено права користування спірною земельною ділянкою.
 
Частиною першою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
 
Відповідно до частин першої та третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
 
Згідно з частинами першою та другою статті 120 ЗК України у редакції, чинній на момент укладення договору купівлі-продажу нежитлових приміщень 
від 10 серпня 2010 року, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. 
 
До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.
 
Установивши, що викладена у заяві позивача ОСОБА_1 від 25 травня 
2017 року до Сєвєродонецької міської ради, вимога про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (користування) під нежитлове приміщення з господарськими блоками зі зміною цільового призначення із земель комерційного використання на землі житлової та громадської забудови, яка розташована по АДРЕСА_1 площею 0,1055 га, не відповідає Генеральному плану міста Сєвєродонецьк, яким не передбачено розміщення зазначених споруд на території закладу освіти, та статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», якою заборонена зміна цільового призначення земельної ділянки, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання незаконним зазначеного рішення органу місцевого самоврядування та похідних від нього позовних вимог.  
Суд апеляційної інстанції правильно вказав на необгрунтованість посилань заявника на не урахування судом першої інстанції наявності у нього права на користування спірною земельною ділянкою з посиланням статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України, положення яких закріплюють принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований, оскільки позивач не звертався до Сєвєродонецької міської ради із заявою про надання йому спірної земельної ділянки на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача ПБКФ «Владис», без зміни її цільового призначення.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку, що оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Доводи касаційної скарги правильність зазначених висновків судів не спростовують, а тому відсутні підстави для задоволення касаційної скарги.
Керуючись статтями 400, 409, 410, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.
 
Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 27 квітня 
2018 року та постанову Апеляційного суду Луганської області від 25 вересня 2018 року, залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

 
Головуючий                                                                  Г. І. Усик

 
Судді:                                                                            І. Ю. Гулейков

 
А. С. Олійник

 
С. О. Погрібний

 
В. В. Яремко