Постанова
Іменем України
 
01 жовтня 2020 року
м. Київ
 
справа № 554/10854/15-ц
провадження № 61-38061св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
 
Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,
 
учасники справи:
 
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
третя особа - приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Святецька Ірина Вікторівна,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_2 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 26 січня 2018 року у складі судді Чуванової А. М. та постанову Апеляційного суду Полтавської області                   від 21 травня 2018 року у складі колегії суддів: Кривчун Т. О.,          Бондаревської С. М., Кузнєцової О. Ю.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Описова частина
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом.
Позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої входить 13/25 частки домоволодіння, що розташоване                        на АДРЕСА_1 .
Інша частина вказаного нерухомого майна, а саме 12/25 частки, належить ОСОБА_2 . 
Вказувала на те, що вона є спадкоємцем ОСОБА_3 за заповітом, який спадкодавець склала на її ім`я 07 вересня 2004 року.
13 вересня 2014 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна, а саме на земельну ділянку в Диканському районі Полтавської області.
Зазначала, що вона не має можливості оформити спадщину на спірне домоволодіння, оскільки відповідач їй в цьому чинить перешкоди.
 
З урахуванням зазначеного, ОСОБА_1 просила визнати за нею право власності за заповітом на спадкове майно - 13/25 часток домоволодіння на АДРЕСА_1 , яке складається із: житлового будинку, літньої кухні, сараю (1960 рік побудови), сараю (1975 рік побудови), сараю (1976 рік побудови), вбиральні, навісу, літнього душа, льоху, воріт огорожі (1970 року побудови), вимощення, огорожі із залізобетонних плит, воріт огорожі             (2010 року побудови), огорожі з азбестових листів, вигрібної ями, що розташовані на земельній ділянці площею 635 кв. м, кадастровий номер 5310137000:19:003:0153, вартістю майна 80 267,00 грн.
 
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
 
Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 26 січня 2018 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Полтавської області                   від 21 травня 2018 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом, посвідченим Петро-Давидівською сільською радою 07 вересня 2004 року і зареєстрованого в реєстрі № 150, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на спадкове майно у вигляді 13/25 частин домоволодіння на АДРЕСА_1 .
У задоволенні інших вимог відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, установивши, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка прийняла у передбачений законом строк спадщину, дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання за позивачем права власності на спірне майно у порядку спадкування за заповітом.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів
 
У червні 2018 року ОСОБА_2 подала до Верховного Суду касаційну скаргу,      в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати вказані судові рішення.
 
Касаційна скарга ОСОБА_2 мотивована тим, що суди попередніх інстанцій, визнаючи за позивачем право власності у порядку спадкування за заповітом, не врахували, що у провадженні  Октябрського районного суду м. Полтави перебуває справа № 554/6476/17 за її позовом до ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним.
Вказувала на те, що до ухвалення рішення у вказаній справі, неможливо вирішити цей спір, однак суд першої інстанції відмовив у задоволенні її клопотання про зупинення провадження у справі у порядку статті 251 ЦПК України. 
 
Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 25 липня 2018 року у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І. відкрито касаційне провадження у справі, витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.
 
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 15 квітня 2020 року справу призначено колегії суддів у складі: Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Фаловської І. М., Грушицького А. І.
 
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 10 вересня 2020 року справу призначено колегії суддів у складі: Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилась спадщина.
 
За життя 07 вересня 2004 року ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений секретарем Петро-Давидівської сільської ради Диканського району Полтавської області Кабак Т. Ф., згідно з яким заповіла ОСОБА_1 все належне їй майно де б воно не було і з чого б не складалось і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право. Заповіт зареєстрований у реєстрі за №150
 
ОСОБА_3 на праві приватної спільної часткової власності (частка 158/400) належить житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 23 червня 1992 року, виданого Першою Полтавською державною нотаріальною конторою за № 3-4184 та угоди про порядок користування спільним житловим будинком                             від 11 березня 1994 року, посвідченим Першою Полтавською державною нотаріальною конторою за №3-680.
 
На підставі заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини за заповітом приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Святецькою І. В.         20 квітня 2018 року заведено спадкову справу № 30240456 щодо спадкового майна, що залишилось після смерті ОСОБА_3 
 
13 вересня 2014 року ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 на спадкове майно, що складається із земельної ділянки площею 2,8200 га, кадастровий номер 5321084500:00:003:0159, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, категорія земель - землі сільськогосподарського призначення, вид використання земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Петро-Давидівської сільської ради Диканського району Полтавської області.
 
15 червня 2012 року ПП Полтавським БТІ «Інвентаризатор» виконано технічний паспорт на спірне домоволодіння, в якому власниками майна зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
 
Також установлено, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 18 травня 2012 року у справі № 1622/5908/2012 задоволено заяву             ОСОБА_2 та встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_2 разом із ОСОБА_3 понад п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме              з жовтня 1991 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .
 
Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 20 серпня 2014 року                 у справі № 554/6670/14-ц відмовлено у задоволенні позовних вимог             ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Петро-Давидівської сільської ради Диканського району про визнання заповіту та дублікату заповіту нікчемними.
 
Ухвалою Диканського районного суду Полтавської області від 22 липня      2015 року у справі № 554/18409/15-ц позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання заповіту нікчемним та його дублікату недійсним залишено без розгляду.
 
Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 06 липня 2017 року            у справі № 554/994/16-ц залишено без розгляду позов ОСОБА_2 до            Петро-Давидівської сільської ради Диканського району Полтавської області, ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним.
 
Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 30 жовтня 2017 року       у справі № 554/6476/17 відкрито провадження у справі за позовом                 ОСОБА_2 до Петро-Давидівської сільської ради Диканського району Полтавської області, ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Святецька І. В., про визнання протиправними нотаріальних дій, скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом, скасування державної реєстрації прав на земельну ділянку, визнання заповіту недійсним, справу призначено до розгляду.
 
Мотивувальна частина
 
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до частини другої розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга не підлягає задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
 
Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
 
Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
 
Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
 
У справі, що переглядається, установлено, що заповіт, складений спадкодавцем на ім`я позивача, є чинним та не визнаний недійсним.
 
Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
 
Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
 
Установивши, що позивач як єдиний спадкоємець за заповітом прийняла спадщину, однак позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на спірне спадкове майно, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для визнання за позивачем права на спадкове майно у порядку спадкування за заповітом.
 
Доводи касаційної скарги ОСОБА_2 про неможливість вирішення цього спору до ухвалення рішення суду у справі № 554/6476/17, є аналогічними доводам апеляційної скарги та були предметом дослідження судом апеляційної інстанції і додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом дотримано норми процесуального права.
 
Крім цього, слід зазначити, що згідно з інформацією, наявною в Єдиному державному реєстрі судових рішень, яка є у вільному доступі та може бути перевірена будь-якою особою, у тому числі й судом, рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 10 червня 2019 року у справі № 554/6476/17, яке набрало законної сили, у задоволенні позову ОСОБА_2 до Петро-Давидівської сільської ради Диканського району Полтавської області,         ОСОБА_1 про визнання протиправних нотаріальних дій, скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом, скасування державної реєстрації прав на земельну ділянку, визнання заповіту недійсним відмовлено.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну  скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.
 
Оскільки касаційна скарга залишається без задоволення, то відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_2 залишити без задоволення.
 
Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 26 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Полтавської області від 21 травня 2018 року залишити без змін. 
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:   	Г. В. Коломієць     Б. І. Гулько      Д. Д. Луспеник