КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

 

Апеляційне провадження:                                                     Доповідач - Ратнікова В.М.
22-ц/824/14445/2020
                                                 
П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
 
м. Київ                                                                                        Справа 755/9208/20
 
04 грудня 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ :
 
головуючого судді - Ратнікової В.М.
суддів                      - Левенця  Б.Б.    
                                 - Борисової О.В.
 
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою  відповідача ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 28 вересня 2020 року, ухвалене  під головуванням судді Арапіної Н.Є., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -
 
в с т а н о в и в:
 
01 липня 2020 року ОСОБА_2 звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.
Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з 31 серпня 2012 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 25 травня 2018 року було розірвано. 
Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей - доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з нею. 
Відповідач не надає регулярної та достатньої матеріальної допомоги на утримання дітей.
З огляду на зазначене, просила суд стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання двох малолітніх дітей - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 8 000,00 грн., щомісячно, з дня звернення до суду і до досягнення повноліття.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 28 вересня 2020 року позов  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено частково.
Стягнуто аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3 500 грн. щомісячно, починаючи з 01 липня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнуто аліменти з   ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини - доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3 500 грн. щомісячно, починаючи з 01 липня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.
В решті вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.
Рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, 27 жовтня 2020 року відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 28 вересня 2020 року в частині визначення розміру аліментів скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в сумі 1300,00 грн. на кожну дитину щомісячно та про відмову в задоволенні решти позовних вимог.
Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом не було досліджено всіх обставин, які мають істотне значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. 
Судом  не враховано, що він отримує щомісячно заробітну плату у розмірі 4669,00 грн., що підтверджується довідкою про доходи ТОВ «Шмелеф» від 07.08.2020 року.
Також судом не взято до уваги відсутність у нього транспортних засобів та іншого нерухомого майна, крім квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка придбана в період шлюбу та є спільним сумісним майном його та позивачки, в якій проживає позивачка разом з дітьми.
Вказав, що з 2018 року він не проживає у спільній квартирі та вимушений проживати у родичів та знайомих й оплачувати 1500-2000 грн. щомісячно на сплату комунальних послуг.
Крім цього, він, як турботливий батько, піклуючись про здоров`я дитини, оплатив за лікування доньки ОСОБА_6 суму в розмірі 5800,00 грн. та щомісячно сплачує суму в розмірі понад 7000,00 грн. за проведення з Емілією корекційно-розвиткових занять, спрямованих на подолання певного порушення розвитку дитини.
Розмір коштів необхідних для оплати лікування дитини та проведення корекційно-розвиткових занять є досить великий, тому, враховуючи невеликий розмір заробітної плати, йому доводиться звертатися за фінансовою допомогою до родичів, а також запозичувати кошти.
Окрім вказаного, він періодично купує дітям одяг та іграшки, майже кожного місяця надавав позивачці кошти на утримання дітей та, не проживаючи в спірній квартирі, досить довгий період самостійно оплачував комунальні послуги по вказаній квартирі.
Звернув увагу на те, що, визначаючи розмір аліментів,  суд першої інстанції не врахував, що обов`язок утримувати дітей лежить на обох батьках, а не тільки на батькові чи матері, які проживають окремо.
Послався на те, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів по 3500,00 грн. на кожну дитину щомісячно є необґрунтованим  та завеликим, з огляду на  його матеріальне становище.
Враховуючи зазначене, вважав розумним та справедливим буде стягнення з нього аліментів  у розмірі 1300,00 грн. на кожну дитину щомісячно.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду  у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що з 31 серпня 2012 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 25 травня 2018 року було розірвано (а.с. 10). 
Також з матеріалів справи вбачається, що позивачка ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується  копіями свідоцтв про народження. (а.с.15-16)
Діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживають разом з матір`ю ОСОБА_2 , що не заперечується відповідачем.
Звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з нього аліментів на утримання доньок, ОСОБА_2 посилалася на те, що діти знаходиться на її утриманні, відповідач не надає регулярної та достатньої матеріальної допомоги на утримання малолітніх дітей, хоча є директором товариства та спроможний сплачувати аліменти на дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 8 000,00 грн., щомісячно.
Задовольняючи частково позовну вимогу про стягнення аліментів, стягуючи з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі  по 3500,00 грн. на кожну дитину щомісячно, суд першої інстанції при визначені розміру аліментів посилався на наявність у відповідача на праві приватної власності квартири АДРЕСА_1 , постійної роботи та розмір заробітної плати, на норми статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", якою встановлений прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень, а також  врахував розмір понесених відповідачем додаткових витрат на лікування дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Колегія суддів  вважає не  обгрунтованим висновок суду першої інстанції  в частині визначення  розміру аліментів, що підлягають  стягненню з відповідача  на користь позивачки на утримання  дітей  у розмірі  по 3 500,00 грн. щомісячно на кожну дитину, з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно  ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним  є рішення, ухвалене  судом відповідно до норм матеріального  права із дотриманням  норм  процесуального права.
 Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому  засіданні. 
Відповідно до  положень ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
У ст. 51 Конституції України  встановлено, що кожен із подружжя має рівні права та обов`язки у шлюбі та сім`ї; що державою однаково охороняється як батьківство, так і материнство.
Сімейне законодавство також містить норми, що імплементують вказані принципи.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України  та ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька.
За змістом ч. 3ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на утримання неповнолітньої дитини сплачуються на користь того з батьків, з ким проживає дитина.
Відповідно до вимог  ч.ч.1, 2, 3 статі 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.
 За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
 За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частинами 1,2 ст. 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.
Стаття  182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини,  стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Згідно  вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст.89 ЦПК України).
В позовній заяві ОСОБА_2 посилалася на те, що відповідач є директором товариства та спроможний сплачувати аліменти на дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 8 000,00 грн., щомісячно.
На підтвердження вказаних доводів позову, ОСОБА_2 не надала жодного доказу.
У свою чергу, відповідачем ОСОБА_1 до суду першої інстанції було надано довідку Товариства з обмеженою відповідальністю «Шмелеф» про доходи від 07 серпня 2020 року, відповідно до якої  за період з лютого по липень 2020 року відповідачу нараховано заробітну плату в розмірі 20438,10 грн. та виплачено 16452,67 грн. Також з цієї довідки вбачається, що відповідачу нараховується щомісячна заробітна плата в сумі 5800,00 грн., яка після відрахувань податку з доходів фізичних осіб та військового збору виплачується в сумі 4669,00 грн. (а.с. 35).
Позивачкою не надано жодного доказу на спростування вказаного розміру заробітної плати та доказів отримання відповідачем інших доходів.
Також відповідачем було надано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 25 серпня 2020 року з якої вбачається, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 (а.с.37).
При цьому, у відзиві на позовну заяву та в апеляційній скарзі відповідач вказав, що у вказаній квартирі зареєстровані і проживають позивачка разом з дітьми, а іншої нерухомості він у власності чи у користуванні не має.
Факт проживання ОСОБА_2 разом з дітьми в квартирі АДРЕСА_1 стороною позивача не оспорювався.
З довідки Головного сервісного центру МВС від 19 лютого 2020 року №31/153аз вбачається, що станом на 17.02.2020 року на ім`я ОСОБА_1 не зареєстровані на праві власності транспортні засоби. (а.с. 38)
Крім того, відповідачем до відзиву на позовну заяву було додано копію договору № 1575 надання медичних послуг від 23 жовтня 2019 року (а.с. 39), акт наданих послуг до договору № 1575 надання медичних послуг від 23 жовтня 2019 року на суму 5800,00 грн. (а.с. 40), договір № 2708 на проведення (надання) корекційно-розвиткових занять (послуг) від 27 серпня 2019 року, відповідно до якого відповідач замовив у ТОВ «Центр «Самотужка Плюс» корекційно-розвиткові заняття для малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 41-42), квитанції на оплату наданих ТОВ «Центр «Самотужка Плюс» послуг  на суму 6 910,00 грн. (а.с. 43), на суму 7 640,00 грн. (а.с. 44), на суму 4 999,00 грн. (а.с. 45), на суму 2 451,00 грн.(а.с. 46, на суму 7350,00 грн. (а.с. 47) та на суму 7100,00 грн. (а.с. 48).
Судом першої інстанції вірно враховано, що відповідач є особою працездатного віку, працює на посаді директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Шмелеф» та його загальний дохід за період з лютого по липень 2020 року становить  20438,10 грн.
Однак судом першої інстанції стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання двох дітей по 3500,00 грн. щомісячно на кожну дитину, тобто 7000,00 грн. аліментів щомісячно, й не звернуто увагу на те, що щомісячна заробітна плата ОСОБА_1 після відрахувань податку з доходів фізичних осіб та військового збору становить 4669,00 грн.
Як передбачено ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів.
Стягуючи з ОСОБА_1 аліменти на двох дітей в загальній сумі 7000,00 грн. щомісяця при  його заробітній платі в розмірі 4669,00 грн. та відсутності інших даних про доходи відповідача, судом першої інстанції фактично порушено принцип рівності обов`язку батьків по утриманню дітей та позбавлено відповідача можливості забезпечувати себе найнеобхіднішим для життєдіяльності.
З урахуванням вказаного та з огляду на матеріальне становище платника аліментів, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги відповідача про те, що визначена судом першої інстанції сума аліментів в розмірі по 3500,00 грн. на кожну дитину є необґрунтованою та  визначена без врахування  матеріального становища  відповідача.
Колегією суддів враховується, що на законодавчому рівні визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, проте мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років:
 з 1 січня 2020 року - 1779,00 гривень, з 1 липня - 1859,00 гривень, з 1 грудня - 1921,00 гривня; 
 для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218,00 гривень, з 1 липня - 2318,00 гривень, з 1 грудня - 2395,00 гривень.
Доньці сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на час перегляду справи в апеляційному порядку виповнилося 6 років, тому прожитковий мінімум для неї становить 2318,00 грн. Доньці сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час перегляду справи в апеляційному порядку виповнилося 4 роки, тому прожитковий мінімум для неї становить 1859,00 грн.
З урахуванням того, що обов`язок по утриманню дітей в рівних частках лежить на обох батьках, колегія суддів вважає, що аліменти в розмірі 1500,00 грн. щомісяця на кожну дитину  відповідатимуть  вимогам закону та дослідженим судом доказам.
Колегією суддів відхиляються доводи апеляційної скарги відповідача про те, що з 2018 року він вимушений проживати у родичів та знайомих й оплачувати 1500-2000 грн. щомісячно на сплату комунальних послуг, а також про те, що враховуючи невеликий розмір заробітної плати йому доводиться звертатися за фінансовою допомогою до родичів, а також запозичувати кошти, оскільки відповідачем не надано суду жодного доказу на підтвердження вказаних обставин, тому ці посилання не впливають на можливість та обов`язок відповідача утримувати дітей.
Посилання в позовній заяві на те, що донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 хворіє на ДЦП та її лікування вимагає значних фінансових витрат, висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, так як  питання  участі батька  у додаткових витратах  на дитину не є предметом розгляду у даній  справі. Позивачка не позбавлена  можливості звернутися до суду  з позовом  про   стягнення  з відповідача,  крім аліментів,  також додаткових витрат  на підставі вимог ст. 185 СК України.
Також колегія суддів звертає увагу те, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із батьків та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів.
Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення або зміни судового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на все вище зазначене, колегія суддів приходить до висновку про зміну рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 28 вересня 2020 року в частині визначення розміру аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зменшення  розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача  на кожну дитину   з 3500,00 гривень до 1500,00 грн. щомісяця.
Керуючись ст.ст. 181,182,184 СК України, ст.ст.  141,367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України,  суд, -
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 28 вересня 2020 року в частині визначення розміру аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2   змінити. 
Зменшити розмір аліментів, стягнутих  з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2   на утримання малолітньої дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з  3500,00 грн. до 1500,00 грн.  щомісячно, починаючи з 01 липня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.
 Зменшити  розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2   аліменти на утримання малолітньої дитини - доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 3500,00 грн.  до 1500,00 грн. щомісячно, починаючи з 01 липня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.
В іншій частині рішення суду першої інстанції  залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених  п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

 
Головуючий:                                                      Судді: