УХВАЛА

17 листопада 2020 року 
м. Київ

Справа №  910/19106/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Багай Н. О. - головуючого, Волковицької Н. О., Зуєва В. А.,

за матеріалами касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Вопак-Трейд"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.10.2020 і рішення Господарського суду міста Києва від 23.07.2020, у   справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вопак-Трейд"

до Акціонерного товариства "Альфа-Банк"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: 1) Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко Інни Леонтіївни, 2) Приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Таранка Дмитра Вікторовича

про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

09.10.2020 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Вопак-Трейд" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.10.2020 і рішення Господарського суду міста Києва від 23.07.2020 у справі №   910/19106/19, подана 09.10.2020 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 15.10.2020 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Вопак-Трейд" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.10.2020 і рішення Господарського суду міста Києва від 23.07.2020 у справі №       910/19106/19.

У процесі розгляду цієї справи Верховний Суд установив, що ухвалою Верховного Суду від 29.10.2020 справу № 916/313/18 з касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Одеського обласного управління АТ "Державний ощадний банк України" на рішення Господарського суду Одеської області від 19.06.2018 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 25.09.2018 передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду. 

Передаючи справу № 916/313/18 на розгляд Великої Палати Верховного Суду, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду виходив з того, що рішенням Конституційного Суду України від 01.07.2020 у справі N 7-р(I)/2020 за конституційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Укркава" щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини 1 статті 88 Закону України "Про нотаріат" визнано такими, що відповідають Конституції України (є конституційними), положення частини 1 статті 88 Закону України "Про нотаріат". 

Конституційний Суд України у зазначеному рішенні вказав про те, що положення частини 1 статті 88  Закону  України "Про нотаріат", відповідно до яких нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між юридичними особами - не більше одного року, є чіткими, зрозумілими та однозначними, тобто таке нормативне регулювання виключає можливість довільного його трактування, тому застосування оспорюваних положень Закону України "Про нотаріат" особами (органами), діяльність яких ґрунтується на принципі верховенства права, жодним чином не призводить до протиправного позбавлення права власності. Отже, положення частини 1 статті 88 Закону України "Про нотаріат" не суперечать приписам статті 6, частини 1 статті 8, статті 19, пункту 14 частини 1 статті 92 Конституції України. 

Враховуючи наведене, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду вважав за необхідне відступити від висновку, викладеного в раніше ухваленій постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі №916/3006/17, стосовно строку звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, встановленого частиною 1 статті 88 Закону України "Про нотаріат" (в редакції Закону України від 02.09.1993 N 3425-XII) та передав справу № 916/313/18 на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог у цій справі № 910/19106/19, господарські суди попередніх інстанцій, зокрема, виходили з того, що у постанові від 02.07.2019 у справі № 916/3006/17 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що строк для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, передбачений статтею 88 Закону України "Про нотаріат", безпосередньо пов`язаний з позовною давністю, встановленою Цивільним кодексом України. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України). Отже, загальний строк для звернення стягувача до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису становить не більше трьох років з дня виникнення у стягувача права вимоги до боржника незалежно від суб`єктного складу сторін у правовідносинах, тобто цей строк підлягає застосуванню й у відносинах між юридичними особами. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено іншу позовну давність, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою палатою Верховного Суду.

З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про необхідність зупинення провадження у справі № 910/19106/19 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи 916/313/18.

Керуючись пунктом 7 частини 1 статті 228, статтями 234, 314 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд 

УХВАЛИВ:

Зупинити провадження у справі № 910/19106/19 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи 916/313/18.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                       Н. О. Багай

Судді                                                                                                    Н. О. Волковицька

                                                                                                             В. А. Зуєв