П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/5394/20                                         Головуючий у 1-й інстанції:   Блонський В.К.  
Суддя-доповідач:  Полотнянко Ю.П. 
20 жовтня 2020 року                                                                                м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Полотнянка Ю.П. 
суддів:  Ватаманюка Р.В.  Драчук Т. О. 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування припису, постанови, 
В С Т А Н О В И В :
у вересні 2020 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати припис № 510-ДК/0230Пр/03/01-20 від 10 серпня 2020 року;
- визнати протиправною та скасувати постанову № 510-ДК/0149/П0/08/01-20 від 25 серпня 2020 року.
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 вересня 2020 року позовну заяву повернуто позивачеві, з підстав п.6 ч.4 ст.169 КАС України.
Позивач не погоджуючись з даною ухвалою з підстав порушення норм процесуального права та невідповідності висновків обставинам справи, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування вимог посилається на те, що висновок суду першої інстанції про те, що вимога заявлена позивачем щодо оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення віднесена саме до виключної підсудності місцевих загальних судів як адміністративних є помилковим.
Суд апеляційної інстанції, з урахуванням ст. 294, 312 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
Повертаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції дійшов висновку, що заявлена позивачем друга позовна вимога відноситься до виключної підсудності місцевого загального суду, як адміністративного. Перша ж позовна вимога ОСОБА_1 , підлягає розгляду за загальними правилами КАС України окружним адміністративним судом. Можливість об`єднання зазначених позовних вимог положеннями ст. 172 КАС України не передбачена. Таким чином позивачем в одному адміністративному позові заявлені позовні вимоги з порушенням правил їх об`єднання.
Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно - правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно - правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Пунктом 1 частини 1 статті 20 КАС України передбачено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
Порядок та підстави притягнення особи до адміністративної відповідальності врегульовано Кодексом України про адміністративні правопорушення, відповідно до ч. 1 ст.283 якого, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.
Згідно з пунктом 6 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).
Частиною 5 статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.
Справи із виключною підсудністю визначаються статтею 27 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до частини 3 якої підсудність окремих категорій адміністративних справ визначається цим кодексом.
Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності встановлюються статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України.
Згідно частини 1 вказано статті, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами.
Згідно змісту вказаної норми, справи про оскарження рішень про накладення адміністративних стягнень розглядаються місцевими загальними судами як адміністративними судами, однак у ній не зазначено, що має місце саме виключна підсудність цієї категорії справ.
Разом з тим, щодо посилання суду першої інстанції на приписи ч. 5 ст. 172 КАС України, якою передбачено, що не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам, колегія суддів зазначає, що категорія справ, щодо яких визначено виключну підсудність визначена у ст. 27 КАС України і предметом спору у даній справі не підпадає під категорію справи, що визначені у ст. 27 КАС України.
Таким чином, помилковим є висновок суду першої інстанції, що вимога, заявлена позивачем щодо оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення віднесена саме до виключної підсудності місцевих загальних судів як адміністративних.
При цьому, частиною 3 статті 21 КАС України передбачено, що якщо справа щодо однієї з вимог підсудна окружному адміністративному суду, а щодо іншої вимоги (вимог) - місцевому загальному суду як адміністративному суду, таку справу розглядає окружний адміністративний суд.
Частиною першою статті 20 КАС України визначено перелік адміністративних справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним, зокрема, адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності; а відповідно до частини другої цієї статті - всі інші адміністративні справи підсудні окружним адміністративним судам.
Таким чином, враховуючи, що одна з вимог, заявлених позивачем підсудна окружному адміністративному суду, а інша - місцевому загальному суду як адміністративному суду, з урахуванням положень частини 3 статті 21 КАС України, таку справу розглядає окружний адміністративний суд.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 09.10.2019 у справі №540/2229/18.
Європейський суд з прав людини, судова практика якого в силу приписів статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, у справі Bellet v. France Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про обгрунтованість вимог викладених в апеляційній скарзі, а суд першої інстанції передчасно дійшов висновку про необхідність повернення позовної заяви, що призвело до позбавлення права позивача на судовий захист.
Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Таким чином, ухвала Хмельницького окружного адміністративного суду від 18.09.2020 прийнята з порушенням норм процесуального права, підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування припису, постанови скасувати.
Справу направити до Хмельницького окружного адміністративного суду  для продовження розгляду.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
          
Головуючий	 	 	Полотнянко Ю.П.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Ватаманюк Р.В.    Драчук Т. О.