Справа № 308/1206/20

Закарпатський апеляційний суд

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.12.2020                 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., у відсутності особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення №33/4806/457/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Голуба В.К. на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09. 04. 2020. 
Цією постановою:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тисяча двісті неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 (двадцять тисяч чотириста) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 03 (три) роки. 
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп. в дохід держави.
Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 388534 від 25. 01. 2020 та постанови судді від 09. 04. 2020 вбачається, що 25. 01. 2020 об 11 год. в с. П. Комарівці, Ужгородського району по вул. Головній, біля буд. № 25 водій ОСОБА_1 , який протягом року притягався до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, керував транспортним засобом Mercedes - Benz Vito д. н. з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, під час перевірки документів у водія було чути різкий запах алкоголю з порожнини рота, при цьому від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Голуб В.К. вважають постанову судді місцевого суду від 09. 04. 2020 незаконною, необґрунтованою і такою, що прийнята без дослідження всіх обставин справи та особи винного. Просять скасувати дану постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Будучи неодноразово належними  чином повідомленими про час та місце  розгляду апеляційної скарги,  ОСОБА_1  та його захисник - адвокат Голуб В.К.  на розгляд справи щодо ОСОБА_1  не з`явилися.  Останні рухом справи не цікавилися, судову кореспонденцію отримували, до суду в черговий раз не з`явилися, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, а тому враховуючи вимоги закону про 

-2-

розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07. 07. 1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Голуба В.К., що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. ст. 268, 271 КУпАП. 
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Голуба В.К. до задоволення не підлягає, з таких підстав.
За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`активне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діянні ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частина 2 статті 130КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, а саме - керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно пункту 6 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджена спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

-3-

Відповідно до пункту 7 вказаної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).
З матеріалів справи про адміністративне правопорушення та досліджених доказів апеляційним судом установлено, що 25. 01. 2020 об 11 год. в с. П. Комарівці, Ужгородського району по вул. Головній, біля буд. № 25 водій ОСОБА_1 , який протягом року притягався до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, керував транспортним засобом Mercedes-Benz Vito д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, під час перевірки документів у водія було чути різкий запах алкоголю з порожнини рота, при цьому від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у постанові доказів.
Зокрема вина ОСОБА_1 стверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 388534 від 25. 01. 2020, яким зафіксовано обставини вчиненого правопорушення та який повністю відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, як щодо змісту так і щодо форми; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які підтвердили факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження медичного огляду у встановленому Законом порядку у лікаря-нарколога та за допомогою приладу «Драгер»; постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30. 04. 2019, з якої вбачається, що ОСОБА_1 притягався протягом року до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, відеозаписом з нагрудних камер працівників патрульної поліції, в діях яких не встановлено порушення вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09. 11. 2015, згідно якого ОСОБА_1 в присутності свідків, працівники поліції пропонували пройти огляд на стан сп`яніння або на місці зупинки транспортного засобу або у лікаря-нарколога, однак останній відмовився.
Під час розгляду справи апеляційним судом не здобуто будь-яких даних, які б давали підстави вважати, що інспектор СРПП №4 Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області Малець Роман , як особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення та відбирав письмові пояснення у свідків правопорушення був упередженим при оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення або, що в нього були підстави фальсифікувати такі, - на ці дані в апеляційній скарзі й не вказується. Тому, суд приходить до висновку, що інспектор поліції при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв в межах наданих йому повноважень, оскільки матеріали справи складені згідно вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС та МОЗ України №1395 від 07. 11. 2015, №1452/735 від 09. 11. 2015.
Не встановлено під час розгляду справи апеляційним судом і яких-небудь даних про те, що у ОСОБА_4 та ОСОБА_5  , які були свідками відмови від проходження огляду у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер», були підстави для обмови ОСОБА_1 - на такі дані також, не вказується в апеляційній скарзі.  

-4-

З урахуванням вище наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що суддею місцевого суду, ОСОБА_1 обґрунтовано визнано винним у порушенні вимог, які передбачені пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України та вчиненні, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, а призначене йому адміністративне стягнення таким, яке відповідає санкції вищевказаної статті - як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, і є справедливим.
На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі захисника не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що стороною захисту не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі про витребуваннядоказів, не заявлялось.
Керуючись  ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-    

                                                  П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Голуба В.К. залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09. 04. 2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП - без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: