ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1414/20 Справа № 183/5049/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Березюк В. В. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко  О. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

17 листопада 2020 року                                                                м. Дніпро
Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу адвоката Волок Ю.В. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2020 року в справі про адміністративне правопорушення, якою:
        ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , 
       визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
       
В С Т А Н О В И В: 

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200,00 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один ) рік.
       Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 (сорок) копійок на користь держави.
       Судом першої інстанції встановлено, що 14 серпня 2020 року приблизно о 10 годині 45 хвилин по автомобільній дорозі М-18 в районі перехрестя з вул. Берегового смт. Губиниха Новомосковського району Дніпропетровської області біля світлової опори № 801, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 211340, н/з НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку зі згоди водія ОСОБА_1 з використанням технічного засобу «Drager Alcotest 6820» в присутності двох свідків (результат тесту 2,32 проміле). 

       Не погоджуючись з вищевказаною постановою адвокат Волок Ю.В. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. 
       Зазначає, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 , та не взяв до уваги його письмові пояснення, в яких останній виклав свою версію обставин справи.
       Зазначає, що судом першої інстанції не було надано оцінки, що ОСОБА_1 не погодився з результатом приладу “Драгер”. Суд не обґрунтував, якими саме доказами він керувався, чому не взяв до уваги пояснення ОСОБА_1 .
       Вказує, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено повні адреси свідків, що унеможливлює їх виклик до суду, з метою перевірки на правдивість обставин, викладених у протоколі. 
       Працівники поліції у протоколі неповно зазначили адресу проживання свідків, без зазначення вулиці та номеру будинку, що б у подальшому даю можливість стороні захисту скористатися своїм правом викликати цих свідків та перевірити обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та матеріалів, що до нього долучені. 
       В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що водій керував транспортним засобом по трасі М-18 на перехресті з вул. Берегова. Який саме населений пункт з такою вулицею взагалі невідомо. Ці дані повинні бути обов`язково відображені в протоколі про адміністративне правопорушення, так як це с офіційний документ, на підставі якого особа притягується до відповідаїьиості і він повинен суворо відповідати вимогам Закону.
       До матеріалів справи доданий рапорт інспектора патрульної поліції як один із доказів правопорушення. Як зазначає Верховний Суд (постанова 15 квітня 2020 року у справі № №489/4827/16-а), свідчення працівника поліції не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху. А враховуючи те, що рапорт є нічим іншим, як поясненнями, вважаю його як доказ не допустимим.
       В матеріалах справи, як докази долучені пояснення свідків. Про відповідальність за завідомо неправдиві свідчення особи, що зазначені в протоколі, як свідки не попереджалися. Тому їх пояснення суд не може брати до уваги та грунтувати на них своє рішення, безпосередньо не допитавши.
       Також апелянт зазначив, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначений прилад, яким визначався ступінь алкогольного сп`яніння та відповідно чек не співпадають з тим, що надано до суду як доказ. Так, у фабулі протоколу зазначені Драгер 6820 та АRНК05321, хоча в самому чекові зазначені зовсім інший номер, а саме алкотест 6820 та ARHK0532. Сам чек не містить всіх необхідних даних, практично не читаємий і викликає сумнів у сторони захисту. Судом було проігноровано цю обставину і зазначено, що в протоколі зазначено, що огляд проходив за допомогою приладу «Драгер» із зазначенням його результатів і документів, що долучаються. Але ж суд не відобразив у своєму рішенні, що сама роздруківка з приладу «Драгер» ARHK - 05321 зазначена як документ, що додається до протоколу. А вже сама роздруківка, що долучена до протоколу і є в матеріалах справи має ідентифікацію як ARHK 05322. 
       Будучи належним чином повідомлені про час та місце слухання справи ОСОБА_1 , та його представник — адвокат Волок Ю.В в судове засідання 17 листопада 2020 року не з`явились. Адвокат Волок Ю.В. надала до суду заяву в якій просила розглядати справу без її участі та участі ОСОБА_1 , апеляційну скаргу підтримала в повному обсязі. 
       За таких підстав, з метою своєчасного та належного розгляду справи у розумні строки, у відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважаю за можливе розглянути подану апеляційну скаргу без участі ОСОБА_1 та його представника. 
       Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягаю задоволенню з наступних підстав.
       Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
       Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані.
       Доводи апеляційної скарги про те, що постанова суду незаконна - є безпідставними.
       Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
       Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
       Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
       Положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
       З матеріалів справи щодо ОСОБА_1 вбачається, що наведені вимоги закону суддею місцевого суду під час її розгляду були дотримані. 
       Зокрема, при розгляді даної справи суддя місцевого суду достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.
       Так, положеннями статті 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. 
       Вина ОСОБА_1 у порушенні п. 2.9(а) Правил дорожнього руху України, за обставин, викладених у постанові, підтверджується наявними в справі доказами, а саме, даними, які містяться:
       - у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №121036 від 14 серпня 2020 року, зазначено, що 14 серпня 2020 року приблизно о 10 годині 45 хвилин по автомобільній дорозі М-18 в районі перехрестя з вул. Берегового смт. Губиниха Новомосковського району Дніпропетровської області біля світлової опори № 801, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 211340, н/з НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку зі згоди водія ОСОБА_1 з використанням технічного засобу «Drager Alcotest 6820» в присутності двох свідків (результат тесту 2,32 проміле). Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9а Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (арк.с.1);
       - письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від 14.08.2020 року, з яких вбачається що вони стали свідками того, що громадянин ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку на спеціальному приладу «Драгер», результат огляду 2,32 (арк. 2,3);
       - рапортом працівника поліції;
       - тестом на алкоголь, який проводився за допомогою Драгер Alkotest6820 прилад АRНК-0532, тест №1034, з якого вбачається, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння – 2,32% (арк. 6);
       - актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (арк. 7).
       Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин в наданих суду матеріалах щодо обставин адміністративного правопорушення, не вбачається. 
       Таким чином, суддя місцевого суду правильно встановив фактичні обставини правопорушення та дійшов обґрунтованого висновку про наявність вини ОСОБА_1 у порушенні п. 2.9(а) ПДР України, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
       Наявні у справі докази об`єктивно узгоджуються між собою, їх правильно покладено в обґрунтування висновків суду та обґрунтовано визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       Посилання апелянта на те, що співробітником патрульної поліції, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення порушено ряд вимог розгляду адміністративних справи відповідної категорії, є безпідставними та спростовуються наявністю необхідних, належно оформлених і приєднаних до справи матеріалів, які складені у відповідності з вимогами діючих нормативних документів, та підтверджують порушення саме апелянтом вимог п. 2.9(а) ПДР. 
       Доводи апеляційної скарги про те, що в письмових поясненнях свідків, неповно зазначено їх адресу, що позбавило суд першої інстанції викликати їх та допитати у судовому засіданні, апеляційний суд вважає необгрунтованими.
       Відповідно до матеріалів справи, в письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , зазначені їх анкетні дані, із зазначенням серії та номеру документів, які посвідчують особу. Крім того у вказаних поясненнях зазначено адресу мешкання свідків та номери їх контактних мобільних телефонів. Вказане свідчить, про відсутність порушення з боку працівників поліції під час складання матеріалів про адміністративне правопорушення.
       Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП, врахувавши характер вчиненого правопорушення, особу порушника, відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність. 
       За таких обставин, постанова судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_1 є законною, а тому підстав для її зміни чи скасування не вбачаю.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
       
П О С Т А Н О В И В 
       
       Апеляційну скаргу адвоката Волок Юлії Володимирівни в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1  на постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2020 року    — залишити без задоволення.
       Постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2020 року — залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського         
апеляційного суду                                                         О.Ю. Іванченко