ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року	Львів	Справа № 380/5633/20 пров. № А/857/13154/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді                                   Курильця А.Р.,
суддів                                                       Кушнерика М.П., Мікули О.І.,
з участю секретаря                                   Ратушної М.І.,
представника позивача                         Хом`яка Є.Я.,
представника відповідача                         Хирі В.В.,          
          
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2020 року  у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1   про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

суддя в 1-й інстанції – Гулик А.Г.,
час ухвалення рішення – 18.09.2020 року, 
місце ухвалення рішення – м. Львів,
дата складання повного тексту рішення – 18.09.2020 року,

                                                   в с т а н о в и в :

У липні 2020 року ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся з позовом до Мостиського прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (далі – відповідач) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби, встановленої ч.2 ст. 15 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-XII (далі – Закон № 2011). 
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2020 року позов задоволено повністю. 
Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права та невстановлення всіх обставин справи, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що виплата такої допомоги при звільненні здійснюється у разі наявності у військовослужбовця 10 календарних років вислуги і більше, а у позивача необхідної вислуги немає.
Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про відмову в задоволенні позову.
Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу заперечив, просить рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2020 року залишити без змін. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.
Судом встановлено, що позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 , виданим Західним регіональним управлінням Державної прикордонної служби України 20.02.2015 року.
Наказом відповідача від 18.05.2017 року № 92-ос (по особовому складу) позивача, звільненого у запас відповідно до п.п. «а» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», виключено зі списків особового складу загону та з усіх видів забезпечення.
11.06.2020 року позивач звернуся до відповідача із запитом, в якому просив нарахувати та виплатити йому одноразову грошову допомогу у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби.
Листом від 17.06.2020 року № 11/П-153 відповідач повідомив позивача про те, що на момент звільнення позивача зі служби його календарна вислуга років становила 7 років 8 місяців 21 день, а тому він не набув права на виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби.
Вирішуючи спір колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону № 2011 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
П. 4 постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992 року «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» установлено, що строкова військова служба зараховується до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 вказаної постанови, у календарному обчисленні, а в разі її проходження в умовах, визначених у пункті 3 вказаної постанови, у віддалених і високогірних місцевостях або в інших умовах, які згідно із законодавством колишнього СРСР були підставою для зарахування до вислуги років для призначення пенсії на пільгових умовах, - у відповідному пільговому обчисленні.
Згідно з положеннями п. 4.10.1 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затв. наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20.05.2008 року № 425, військовослужбовцям, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
На підставі системного аналізу наведених правових норм, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що поняття «календарна вислуга років» застосовується не для позначення необхідної для призначення допомоги вислуги років, а для визначення розміру грошової допомоги: «в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби». При цьому, умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до частини другої статті 15 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є наявність «вислуги 10 років і більше».
Таким чином, у Законі № 2011 відсутня пряма вказівка на те, що право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги виникає за наявності 10 і більше календарних років вислуги.
Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 11.04.2018 року у справі № 806/2104/17.
Як підтверджується матеріалами справи, загальна вислуга років на час звільнення позивача становила 11 років 09 місяців 14 днів, календарна – 07 років 08 місяців 21 день, тобто умова про наявність 10 і більше років вислуги у даному випадку дотримана. Оскільки інші підстави відмови, крім недостатності років вислуги, у призначенні грошової допомоги відсутні, суд дійшов висновку, що позивач має право на таку виплату.
Посилання відповідача на правову позицію Восьмого апеляційного адміністративного суду у постановах від 23.09.2020 року у справі № 1.380.2019.005965 та від 13.10.2020 року у справі № 380/2427/20 не береться судом до уваги, оскільки спірні правовідносини у вказаних справах виникли після набранням чинності Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України від 25.06.2018 року № 558, в якій є чітка вказівка на необхідність врахування саме календарної вислуги років.
На час звільнення позивача (травень 2017 року) була чинна Інструкція від 20.05.2008 року № 425, яка таких обмежень не встановлювала.  
Відповідно до  ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду  -  без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.
Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу Мостиського прикордонного загону (військова частина 1494) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

                                              п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2020 року у справі № 380/5633/20 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	А. Р. Курилець 	
судді	 	М. П. Кушнерик 	
 	 	О. І. Мікула  	
Повне судове рішення складено 23 грудня 2020 року