ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2020 року 
м. Київ
справа № 814/2656/16
адміністративне провадження № К/9901/16937/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Юрченко В.П.,
суддів: Васильєвої І.А.,  Пасічник С.С., 
розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Миколаївської митниці ДФС на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 01.02.2017 (суддя - Т.О. Гордієнко) та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.07.2017 (колегія суддів: О.В. Єщенко, О.О. Димерлій, А.В. Бойко) у справі №814/2656/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» до Миколаївської митниці ДФС, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області, про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило визнати протиправною бездіяльність Миколаївської митниці ДФС щодо не складення висновку про наявність підстав для повернення надмірно сплачених коштів за результатами розгляду заяви від 07.11.2016 року; зобов`язати Миколаївську митницю ДФС скласти та надати Головному управлінню Державної казначейської служби України у Миколаївській області висновок про повернення надмірно сплаченого податку на додану вартість в сумі 12 231 841,74 грн. шляхом перерахування зазначених коштів на рахунок в системі електронного адміністрування  ПДВ, зобов`язати митницю скласти та надати Головному управлінню Державної казначейської служби України у Миколаївській області висновок про повернення надмірно сплачених додаткового збору в сумі 2 791 532,99 грн. та мита в сумі 450 296,71 грн. шляхом їх перерахування на поточний банківський рахунок позивача.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вказані суми митних платежів були з нього стягнуті Митницею в порушення вимог Митного кодексу України (далі - МК України), що доведено під час судового розгляду. Заява про повернення таких коштів була відхилена з неправомірних підстав. 
Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 01.02.2017, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.07.2017 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Миколаївської митниці ДФС щодо не складання висновку про наявність підстав для повернення надмірно сплачених коштів за результатами розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» від 07.11.2016 № 1339/101-05-117-05. Зобов`язано Миколаївську митницю ДФС скласти та надати висновок Головному управлінню Державної казначейської служби України у Миколаївській області про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» надмірно сплаченого ПДВ у сумі 12231841,74 грн. (дванадцять мільйонів двісті тридцять одна тисяча вісімсот сорок одна гривня 74 коп.) шляхом перерахування зазначених коштів на рахунок в системі електронного адміністрування ПДВ № 37515000088694 МФО 899998 у Державному казначействі України. Зобов`язано Миколаївську митницю ДФС скласти та надати висновок Головному управлінню Державної казначейської служби України у Миколаївській області про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» надмірно сплачених митних платежів, зокрема додаткового збору в сумі 2791532,99 грн. (два мільйони сімсот дев`яносто одна тисяча п`ятсот тридцять дві гривні 99 коп.) та мита в сумі 450296,71 грн. (чотириста п`ятдесят тисяч двісті дев`яносто шість гривень 71 коп.), шляхом перерахування на поточний банківський рахунок ТОВ «Миколаївський глиноземний завод»: п/р НОМЕР_1 , ПАТ «Сбербанк», код банку 320627, код ЄДРПОУ 33133003.
Суди попередніх інстанції виходили з того, що оскільки позивач звернувся до митного органу із заявою щодо повернення надмірно сплачених митних платежів та виконав всі передбачені законодавством дії для повернення надмірно сплачених коштів, то зобов`язання митного органу надати висновок до Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області  щодо повернення надмірно сплачених митних платежів є обґрунтованим та правомірним.
Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати у задоволені позову відмовити. В більшості зауважує, що позивач до поданої заяви про повернення йому запитуваної у заяві суми не надав належних доказів того, що така сума коштів була надмірно сплачена в якості митних платежів. 
В письмовому запереченні на вказану касаційну скаргу, яке надійшло ще до Вищого адміністративного суду України, в якому позивач просить залишити її без задоволення, а оскаржувані нею рішення - без змін.  
          Переглянувши рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.
Судами попередніх інстанцій, з урахуванням обсягу їх оскарження, встановлено, що постановами Миколаївського окружного адміністративного суду по справах № 814/1695/15, № 814/1996/15, № 814/2603/15, № 814/2714/15, № 814/2715/15, № 814/2602/15,  № 814/2604/15, № 814/4204/15, № 814/693/16 визнано протиправними та скасовано картки відмови та рішення Миколаївської митниці. За результатами апеляційного розгляду рішення суду першої інстанції залишені без змін та набрали законної сили.
В результаті прийняття митницею рішень про коригування митної вартості товару позивачем було надмірно сплачені митні платежі, а саме: по рішенню                               № 504000006/2015/000008/1 від 14.04.2015 сума ПДВ 913617,74 грн. та додатковий збір 217528,04 грн., № 504000006/2015/000011/1 від 22.04.2015 сума ПДВ 1528132,42 грн. та додатковий збір 363841,08 грн., № 504000006/2015/000013/1 від 20.05.2015 на суму ПДВ 1835868,08 грн. та додатковий збір 437111,44 грн., № 504010000/2015/000004/2 від 29.05.2015 на суму ПДВ 1348209,12 грн., додатковий збір 305024,69 грн. та мито 335527,15 грн., № 504000006/2015/000017/1 від 22.06.2015 на суму ПДВ 2013968,86 грн. та додатковий збір 479516,34 грн., № 504010006/2015/000018/1 від 26.06.2015 на суму ПДВ 1621801,65 грн. та додатковий збір 386143,24 грн., № 504000006/2015/000019/1 від 30.06.2015 на суму ПДВ 175651,06 грн. та додатковий збір 41821,70 грн., № 504010000/2015/000006/1 від 20.10.2015 на суму ПДВ 2354295,16 грн. та додатковий збір 560546,46 грн., № 504010000/2016/000002/2 від 22.02.2016 на суму ПДВ 440297,67 грн. та мито 114769,56 грн.
Позивач надав судам попередніх інстанцій копії митних декларацій та аркушів коригування, згідно яких ним надмірно сплачені митні платежі, зазначені у графах 47, як суми гарантії (спосіб платежу 55) МД про випуск товарів під гарантійні зобов`язання, у зв`язку з прийняттям митницею рішень про коригування митної вартості товарів та розрахунок надмірно сплачених митних платежів на загальну суму 15473671,44 грн., з яких 12231841,74 грн. сума ПДВ, 2791532,99 грн. додатковий збір та 450296,71 мито.
Відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 20.09.2012 № 1011 «Про затвердження відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій» під кодом 1501 зазначається посилання на рішення про коригування митної вартості товару.
У графі № 44 митних декларацій наданих позивачем під кодом 1501 міститься посилання на рішення про коригування митної вартості товарів.
Таким чином, в результаті прийняття митницею рішень, які визнані протиправними та скасовані, позивачем надмірно сплачено податків та мита на суму 15473671,44 грн.
07.11.2016 позивач звернувся до митниці із заявою № 1339/101-05-117-05 про складання та надання висновку Головному управлінню ДКС України у Миколаївській області про повернення надмірно сплачених митних платежів.
Відповідач надав відповідь від 18.11.2016, якою було відмовлено у поверненні надмірно сплачених коштів, оскільки по справах № 814/1996/15, № 814/2714/15,                         № 814/4204/15 і № 814/693/16 ухвалами Вищого адміністративного суду України відкрито касаційні провадження, тому вимоги вважають передчасними.
Не погоджуючись із такою бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду, який задовольнив позовні вимоги, з чим погоджується Верховний Суд.
Аналіз приписів статтей 301 МК України, 43 Податкового кодексу України та приписів розділу ІІІ Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 №618 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25вересня 2007 року за №1097/14364; в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі Порядок повернення), положення яких кореспондуються, суди правильно визначились із тим, що контролюючий орган повинен скласти висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подати на виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.
При цьому, Верховний Суд також погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про те, що позивач наділений правом на звернення до Митниці із заявою про повернення сплачених ним сум митних платежів, з огляду на те, що в судовому порядку були встановлені обставини за яких, визначена Митницею митна вартість (з яких обраховується митні платежі) імпортованого ним товару була відкоригована до розміру митної вартості, заявленої позивачем в поданих ним митних деклараціях, з якої спершу сплачувались відповідні розміри митних платежів. 
Тому у цьому випадку вимога позивача зобов`язати митний орган прийняти висновок про повернення з Державного бюджету України надмірно сплачених митних платежів та подати його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, був  належним способом відновлення порушеного права.
Доводи відповідача, які викладені в касаційній скарзі не спростовують зазначеного. При цьому за своїм змістом вони повторюють зміст листа від 18.11.2016, якому, на думку Верховного Суду, у повній мірі була надана оцінка судами попередніх інстанцій. 
Верховний Суд вважає, що суди під час розгляду даної справи правильно визначились із необхідним обсягом спірних правовідносин, надали їм вірного правого обґрунтування. 
          Відповідно до частини третьої статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
          Керуючись статтями 341, 343, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України, 

ПОСТАНОВИВ:

           1. Касаційну скаргу Миколаївської митниці ДФС залишити без задоволення, а на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 01.02.2017  та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.07.2017 - без змін.          
           2. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Судді	В.П. Юрченко І.А. Васильєва   С.С. Пасічник