ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/4294/19                                                                 Суддя (судді) першої інстанції: Головенко О.Д.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  23 жовтня 2020 року                                                                                            м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Федотова І.В.,
суддів: Коротких А.Ю., Сорочка Є.О.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 липня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, що оформлене листом від 11.07.2019 про відмову у видачі дозволу на придбання, зберігання та носіння мисливської гладкоствольної зброї.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 22 липня 2020 року у задоволенні адміністративного позову було відмовлено. 
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим . 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач вказує на те, що Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів не передбачено як підставу відмови у видачі дозволу на зброю особі, яку слід вважати такою, що не була піддана адміністративному стягненню. Апелянт вказує, що оскільки позивач не є особою яка піддана адміністративному стягненню, а строк, визначений ст. 39 КУпАП закінчився, відповідно рішення відповідача про відмову у видачі дозволу на придбання, зберігання та носіння мисливської гладкоствольної зброї є протиправним.
Справа розглянута апеляційним судом в порядку письмового провадження відповідно до ст. 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційних скарг.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 , виданим Бориспільським МРВ ГУ МВС України в Київській області 25.07.1998.
На підставі дозволу № НОМЕР_2 , виданого Бориспільським МВ ГУ МВС України в Київській області 30.03.2013, позивачу надано дозвіл на носіння та зберігання мисливської гладкоствольної зброї  "ТОЗ-34", 12 калібру № НОМЕР_3 . 
29.12.2017 ОСОБА_1 до Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області було подано заяву про прийняття на зберігання мисливської гладкоствольної рушниці "ТОЗ-34", 12 калібр № НОМЕР_4 .
14.12.2017 постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області №359/10060/17 у справі про адміністративне правопорушення по притягненню до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП ОСОБА_1 звільнено від адміністративної відповідальності, оголошено письмове зауваження. Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 по притягненню останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрито.
30.01.2018 постановою Апеляційного суду Київської області у справі №359/10060/17 відмовлено в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14.12.2017, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 по притягненню останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрито та звільнено ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, з оголошенням йому письмового зауваження.
20.04.2018 постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області №359/34/18 у справі про адміністративне правопорушення по притягненню до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 по притягненню останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.
22.05.2018 постановою Апеляційного суду Київської області у справі №359/34/18 постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20.04.2018 щодо ОСОБА_1 залишено без змін.
02.07.2018 відповідачем було винесено висновок про анулювання дозволу на зберігання та носіння мисливської гладкоствольної зброї: "ТОЗ-34" 12 калібр, № НОМЕР_3 .
Не погоджуючись з вказаним висновком позивач звернувся до суду та рішенням Київського окружного адміністративного суду від 03.10.2018 у задоволенні позову було відмовлено.
Також постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.03.2019 рішення суду першої інстанції було залишено без змін.
13.06.2019 позивач звернувся до Головного управління Національної поліції України в Київській області про отримання дозволу на придбання мисливської гладко ствольної зброї, однак рішенням у формі листа від 11.07.2019 йому було відмовлено.
Вважаючи відмову відповідача у видачі дозволу на придбання, зберігання та носіння мисливської гладкоствольної зброї протиправною, позивач звернувся з даним позовом в суд.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з наступних мотивів, з якими погоджується і колегія суддів.
Відповідно до п.21 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань, крім іншого, здійснює контроль за дотриманням фізичними та юридичними особами спеціальних правил та порядку зберігання і використання зброї, спеціальних засобів індивідуального захисту та активної оборони, боєприпасів, вибухових речовин і матеріалів, інших предметів, матеріалів та речовин, на які поширюється дозвільна система органів внутрішніх справ.
Відповідно до п.8 ч.1 ст.31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, крім іншого, перевірка дотримання вимог дозвільної системи органів внутрішніх справ.
Згідно з п.9 Положення про дозвільну систему, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576, видача дозволів в тому числі на вогнепальну зброю (нарізну воєнних зразків, несучасну стрілецьку, спортивну, навчальну, охолощену, мисливську нарізну і гладкоствольну), бойові припаси до неї, холодну зброю, пристрої вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначені патрони, встановлюється у порядку, визначеному МВС.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України №1644 від 29.12.2015 «Про реалізацію повноважень Національної поліції України з видачі та анулювання дозволів» наказано вжити організаційних заходів з реалізації Закону України №901-VІІІ від 23.12.2015 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» в частині покладення на органи Національної поліції повноважень з видачі та анулювання дозволів на придбання, зберігання, носіння, перевезення і використання зброї.
Згідно з пунктом 1.3 Інструкції №622 основними завданнями органів поліції є запобігання порушенням порядку виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорони, перевезення та використання вогнепальної зброї, пневматичної зброї калібру понад 4,5 мм та швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, бойових припасів до зброї, вибухових матеріалів і речовин, попередження випадків їх втрати, крадіжок, використання не за призначенням та з протиправною метою.
Також пунктом 7.7 глави 7 розділу I Інструкції №622 передбачено, що контроль за зберіганням вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв, що належать громадянам, здійснюється органами поліції відповідно до законодавства. Перевірка порядку зберігання зброї громадянами проводиться дільничними офіцерами поліції не рідше одного разу на три роки. Про результати перевірки складається рапорт, який підшивається до особової справи власника зброї, пристрою. Вимоги працівників органів поліції щодо забезпечення схоронності вогнепальної зброї та бойових припасів до неї, а також пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв, патронів до них є обов`язковими для її власників. При оформленні завдання дільничному офіцеру поліції допускається його заповнення як на кожного власника окремо, так і на групу власників за списком.
Наказом МВС України від 29.12.2015 №1644 «Про реалізацію повноважень Національної поліції України з видачі та анулювання дозволів» відповідно до Закону України від 23.12.2015 № 901-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію», Закону України «Про Національну поліцію», постанови Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 № 877 «Про затвердження Положення про Національну поліцію» наказано:
1) ужити організаційних заходів з реалізації Закону України від 23.12.2015 № 901-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» в частині покладення на органи Національної поліції повноважень з видачі та анулювання дозволів на придбання, зберігання, носіння, перевезення і використання зброї, спеціальних засобів індивідуального захисту та активної оборони, боєприпасів, вибухових речовин і матеріалів, інших предметів, матеріалів та речовин, щодо зберігання і використання яких установлено спеціальні правила, порядок та на які поширюється дія дозвільної системи органів внутрішніх справ, а також на відкриття та функціонування об`єктів, де вони зберігаються чи використовуються, діяльність стрілецьких тирів, стрільбищ невійськового призначення та мисливських стендів, підприємств і майстерень з виготовлення та ремонту зброї, спеціальних засобів індивідуального захисту та активної оборони, боєприпасів, магазинів, у яких здійснюється їх продаж, піротехнічних майстерень, пунктів вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів індивідуального захисту та активної оборони, правил поводження з ними та їх застосування;
2) до врегулювання на законодавчому рівні повноважень органів Міністерства внутрішніх справ України при виконанні Національною поліцією України повноважень, передбачених пунктом 1 цього наказу, застосовувати норми, визначені наказом Міністерства внутрішніх справ від 18.10.1993 № 642 «Про заходи щодо виконання постанови Кабінету Міністрів України від 07.09.1993 № 706 «Про затвердження Положення про порядок продажу, придбання, реєстрації, обліку і застосування спеціальних засобів самооборони, заряджених речовинами сльозоточивої та дратівної дії», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 28.10.1993 за № 163, наказом Міністерства внутрішніх справ від 21.08.1998 № 622 «Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 07.10.1993 за № 637/3077, та наказом Міністерства внутрішніх справ від 13.06.2000 № 379/ДСК, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 11.10.2000 за № 696/4917.
Пунктом 5.1 глави 5 розділу І Інструкції №622 встановлено, що органи поліції не мають права давати згоду керівникам підприємств, установ, організацій та суб`єктам господарювання на укладення трудових договорів на виконання таких робіт, а також видавати дозволи на придбання, зберігання та носіння вогнепальної зброї та бойових припасів до неї, пневматичної чи холодної зброї, пристроїв та патронів до них громадянам, а також проводити їх перереєстрацію в разі, зокрема, наявності даних про систематичне (два чи більше разів) порушення такою особою громадського порядку, зловживання спиртними напоями, вживання наркотичних речовин без призначення лікаря, інших одурманюючих засобів, скоєння насильства в сім`ї, що підтверджується документально.
Пунктом 5.1. глави 5 розділу І Інструкції № 622 передбачено вичерпний перелік підстав для не видачі дозволу на придбання, зберігання та носіння вогнепальної зброї та бойових припасів до неї, пневматичної чи холодної зброї, пристроїв та патронів до них громадянам, а також проводити їх перереєстрацію. Зазначений перелік також застосовується для анулювання вказаних дозволів.
При цьому, для не видачі дозволу на придбання, зберігання та носіння зброї, необхідною та достатньою умовою є встановлення факту вчинення особою порушень, передбачених абз. 4 п. 5.1 Глави 5 Інструкції № 622, два і більше рази.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до постанови від 14.12.2017 Бориспілського міськрайонного суду Київської області, 13.12.2017 в період часу з о 13 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в присутності дітей, виражався в адресу своєї дружини ОСОБА_2 брутальною лайкою, погрожував фізичним насильством, наніс їй удар по голові мобільним телефоном без тілесних ушкоджень, внаслідок чого була завдана шкода фізичному та психічному здоров`ю потерпілої, своїми діями вчинив психологічне насильство в сім`ї, відповідальність за що передбачена ч.1 ст. 173-2 КУпАП.
Вина ОСОБА_1 підтверджується дослідженими у судовому засіданні, письмовими доказами: даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії АА № 050152 від 13.12.2017, письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 , письмовими поясненнями ОСОБА_3 .
Приймаючи до уваги особу порушника, відсутність обтяжуючих обставин, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 можливо звільнити від адміністративної відповідальності, оголосивши останньому усне зауваження.
Постановою Апеляційного суду Київської області від 30.01.2018 відмовлено в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14.12.2017, отже, остання набрала законної сили.
Постановою Бориспілського міськрайонного суду Київської області від 20.04.2018 встановлено, що 22.12.2017 близько 22-00 год. в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 виражався брутальною лайкою в адресу своєї дружини ОСОБА_2 та намагався вчинити бійку. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив насильство в сім`ї, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Вказаною постановою, яка набрала законної сили за результатами апеляційного оскарження, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а провадження в справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.
Таким чином, в матеріалах справи наявні докази того, що позивач систематично (два чи більше разів) визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за вчинення насильства в сім`ї.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказані вище докази свідчать про наявність обставин, з якими закон пов`язує відмову у видачі дозволу на придбання, зберігання та носіння вогнепальної зброї.
Посилання апелянта на те, що позивач не є особою яка піддана адміністративному стягненню, колегія суддів відхиляє, оскільки Інструкцією як підставою для невидачі дозволу, зокрема, на зберігання та носіння вогнепальної зброї, визначено саме встановлення порушення такою особою громадського порядку, зловживання спиртними напоями, вживання наркотичних речовин без призначення лікаря, інших одурманюючих засобів, скоєння насильства в сім`ї, а не факту застосування до особи адміністративного стягнення.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову. 
Поряд з цим, слід зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права. 
На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.
Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 липня 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС.

Головуючий суддя:          

Судді: