КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  
                                                                                                               
Справа №  757/55818/19-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/9903/2020
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
16 вересня 2020 року                                                                                                   м. Київ
     колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ
   Київського апеляційного суду в складі:
                                                                                                                 
                                           головуючого     Болотова Є.В.,
                                                     суддів:     Лапчевської О.Ф., Музичко С.Г.,                                                  
                                          при секретарі     Маштаковій Т.Ф.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до держави України в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області про компенсацію шкоди, завданої в результаті кримінального правопорушення,
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 11 березня 2020 року, ухваленого під головуванням судді Матійчук Г.О.,-    
  встановила:
 
У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом.
Просив стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України на свою користь в якості компенсації майнової шкоди, завданої йому, як потерпілому у кримінальному провадженні № 12018110040001851, внаслідок вчинення проти нього ОСОБА_2 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, що розслідується в рамках кримінального провадження № 12018110040001851.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15 вересня 2018 року відкрито кримінальне провадження № 12018110040001851, в якому ОСОБА_1 є потерпілим.
Враховуючи, що судовий розгляд до теперішнього часу не розпочався, завдана шкода підозрюваним у кримінальному провадженні не відшкодована, позивач на підставі ст. 55 Конституції України, ст. 4 ЦПК України, ч. 2 ст. 16, ч. 2 ст. 1177 ЦК України просить компенсувати йому як потерпілому шкоду, завдану кримінальним правопорушенням в розмірі 294 400 грн., яка полягає у зменшенні сукупної вартості його майнових благ.
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 11 березня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.
У відзиві на апеляційну скаргу представник Головного управління Державної казначейської служби України зазначив, що рішення суду прийнято з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, з повним з`ясуванням обставин, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. 
У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник вимоги апеляційної скарги підтримали.
ПредставникГоловного управління Державної казначейської служби України у Київській області у судове засідання не з`явився, про його час і місце повідомлений належним чином.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення позивача та його представника, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що держава Україна в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області є неналежним відповідачем у даній справі.
Проте з такими висновками суду погодитись не можна.
З матеріалів справи вбачається, що 15 вересня 2018 року Ірпінським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Київській області зареєстровано кримінальне провадження № 12018110040001851 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Встановлено, що ОСОБА_1 було допитано як потерпілого у кримінальному провадженні № 12018110040001851.
Обґрунтовуючи поданий позов, ОСОБА_1 зазначив, що він має процесуальний статус потерпілого у кримінальному провадженні № 12018110040001851. Враховуючи, що на даний час у кримінальному провадженні не розпочався судовий розгляд, шкода, завдана кримінальним правопорушенням, не відшкодована, тому за нормами ст. 55 Конституції України, ст. 4 ЦПК України, ч. 2 ст. 16, ч. 2 ст. 1177 ЦК України позивач має право на компенсацію завданої шкоди за рахунок Державного бюджету України. 
Відповідно до ч. 2 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом.
Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Встановлено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12018110040001851 триває і не є закінченим. Особа, яка чинила злочин, не визнана судом у встановленому законом порядку.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для застосування положень статті 1177 ЦК України, оскільки відсутнє судове рішення, яке набрало законної сили, яким би було встановлено подію, та визнано особу винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого нормами КК України, та  відповідно спричинення збитків позивачу.
Висновок суду про те, що держава Україна в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області є неналежним відповідачем у даній справі, колегія суддів знаходить помилковим, оскільки позов пред`явлено на підставі ст. 1177 ЦК України, відповідно до якої, у випадку доведеності позовних вимог, шкода компенсується за рахунок Державного бюджету України.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріальногоправа.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 11 березня 2020 року постановлено з неповним з`ясуванням обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог з інших підстав.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-   
   постановила:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Печерського районного суду м. Києва від 11 березня 2020 року скасувати.
Ухвалити нове рішення.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до держави України в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області про компенсацію шкоди, завданої в результаті кримінального правопорушення відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.
 
Повний текст постанови виготовлено 22 вересня 2020 року.

 
Головуючий                                                                                                Є.В. Болотов 

 
Судді:                                                                                                          О.Ф. Лапчевська

 
                                                                                                                     С.Г. Музичко