ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1233/20 Справа № 199/5811/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Сенчишин Ф.М. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

20 жовтня 2020 року                                                                м. Дніпро
Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу адвоката Страшка Д.С. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Амур — Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2020 року в справі про адміністративне правопорушення, якою 

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштованого, 

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
       Вказаною постановою  ОСОБА_1  визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (в редакції Закону України № 1446-VIII від 07 липня 2016 року), та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
       Стягнуто з ОСОБА_1 до доходу держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 (сорок) копійок.
        ОСОБА_1 визнано винним в тому, що 20 серпня 2020 року о 18 год. 00 хв. в районі будинку № 668 по вул. Передовій у м. Дніпро керував транспортним засобом «HONDA CR-V», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: характерний запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, та від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків. 
Вимоги апеляційної скарги та узагальненні доводи особи, яка її подала.
       В апеляційній скарзі адвокат Страшко Д.С. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить скасувати постанову Амур — Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2020 року та закрити провадження по справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення. 
       Вважає постанову суду незаконною та необгрунтованою, яка винесена з грубим порушенням вимог діючого законодавства України.
       На думку апелянта, суддею Амур - Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_2 при винесенні рішення не були враховані основні засади адміністративного судочинства, що полягають у необхідності з`ясування усіх обставин справи та проігноровано клопотання захисника Страшко Д.С. про допит свідків, подане ним під час розгляду вказаної адміністративної справи, з метою з`ясування усіх фактичних обставин справи і прийняття законного та обгрунтованого рішення по суті.         Зокрема було відмовлено у клопотанні захисника Страшко Д.С. про допит в якості свідків осіб, які рухались та перебували разом з ОСОБА_1 в одному автомобілі, на момент зупинки транспортного засобу працівниками поліції та складення ними адміністративного матеріалу стосовно, ОСОБА_1 а саме:  ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .
       Зазначає, що у сторони захисту є достовірні дані стосовно того, що свідкам ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , особам, які були присутні під час зупинки працівниками поліції автомобіля, яким керував ОСОБА_1 а також при складанні відносно останнього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, відомі обставини, що мають суттєве значення для об`єктивного і неупередженого розгляду справи по суті, встановлення істини у справі та прийняття законного рішення, оскільки обставини, що відомі вище зазначеним свідкам, про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, а відмовився лише від того, щоб на освідування його доставляли працівники поліції у своєму службовому автомобілі патрульної поліції, оскільки він побоювався з їх боку неправомірних дій та не хотів залишати у невідомому місці свій автомобіль, при цьому він був повністю згоден на те, щоб дістатися Дніпровського наркологічного диспансеру для проходження освідування на своєму власному автомобілі, про що повідомляв працівників поліції, які були присутні на той час біля нього, однак усі його доводи та побажання були ігноровані. Вказані обставини, що викладені свідками події прямо суперечать обставинам, що відображені та зібрані працівниками поліції у матеріалах адміністративної справи, відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       На думку апелянта, суддею Амур - Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_2 проігноровано клопотання захисника Страшко Д.С. про допит працівників Управління патрульної поліції.
       Вказує на те, що в матеріалах наявні лише рапорт та пояснення свідків. Таким чином, ані відеозапис з нагрудних камер працівників патрульної служби, на якому зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння у присутності двох свідків, ані будь - яких документів на вказаний спеціальний засіб для відеофіксації, до протоколу не долучені, що є суттєво значимим та викликає сумнів, щодо допустимості даного відеозапису, як належного доказу у справі та врахування його при прийнятті рішення.

Позиція учасників апеляційного перегляду.
       В судовому засіданні ОСОБА_1 та діючий в його інтересах адвокат Страшко Д.С. апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати і провадження по справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення.
Мотиви апеляційного суду.
       Заслухавши доповідь судді, учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. 
       У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
       Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
       У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.
       Відповідно до роз`яснень п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. 
       Стаття 9 КУпАП закріплює, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
       Місцевий суд під час розгляду справи про адміністративні правопорушення стосовно  ОСОБА_1  дотримався цих вимог закону в повному обсязі. 
       Висновки суду першої інстанції про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є законними та відповідають фактичним обставинам справи.
       Вина  ОСОБА_1  у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, повністю підтверджується встановленими в судовому засіданні фактичними обставинами вчинення адміністративного правопорушення та зібраними у відповідності з нормами КУпАП по справі доказами, доданими до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного правомочною посадовою особою у встановленому законом порядку: протоколом про адміністративне правопорушення, який оформлений уповноваженою особою згідно вимог КУпАП; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які підтвердили, що в їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку для визначення стану алкогольного сп`яніння; рапортом працівника патрульної поліції Можаровського Д., яким підтверджений факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння; відеозаписом з нагрудних камер працівників патрульної поліції, на якому зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння у присутності двох свідків.
       Зазначені докази є чіткими, узгоджуються між собою та в адміністративних матеріалах відсутні докази, які б їх спростовували.
        Так, у відповідності до вимог ч.ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Згідно п. 3, 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року, огляд проводиться:
       - поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом;
- лікарем закладу охорони здоров`я.
Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам.
       За п. 5 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року, результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння. Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.
       Відповідно до «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», що затверджена наказом МВС №1452/735 від 09.11.2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан сп`яніння проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров`я.
       В пункті 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», що затверджений Постановою Кабінета Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року вказано, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
       Не заслуговують на увагу доводи апелянта стосовно того, що в матеріалах справи наявні лише рапорт працівника поліції та покази свідків, оскільки на а.с. 2 міститься відеозапис з нагрудної камери працівника поліції з якого вбачається, що ОСОБА_1 від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у присутності двох свідків. Надання спеціальних документів на вказаний спеціальний засіб чинними нормативно — правовими актами не передбачений.
       Доводи апелянта стосовно того, що він боявся проїхати на службовому автомобілі працівників поліції у медичний заклад для проходження огляду на стан сп`яніння є неспроможними, оскільки не спростовують винність ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні та не є тією безумовною підставою для скасування постанови суду першої інстанції.
       Суду не надано жодних належних та допустимих доказів на спростування вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
       В матеріалах справи відсутні та апелянтом під час апеляційного перегляду не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.
       Перевірені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву.
       В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Не надано таких доказів і під час апеляційного розгляду справи. 
       Отже винність ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні поза всяким сумнівом знайшла своє підтвердження зібраними доказами, які містяться в матеріалах адміністративної справи, а відтак у відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, при цьому слід зазначити, що згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, зазначене свідчить про те, що суд повинен оцінити всі докази наявні в матеріалах провадження у своїй сукупності та прийти до висновку про винність я чи невинність особи в інкримінованому йому правопорушенні.
       Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості  ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП яке підтверджується належними, допустимими, достатніми доказами, які доповнюють один одного та були дослідженими під час розгляду матеріалів адміністративної справи та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).         
       Місцевий суд наклав стягнення у межах санкції ст. 130 КУпАП та в трьох місячний строк з дня вчинення правопорушення, тому підстав для закриття провадження на підставі п.7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у апеляційного суду не має.
       Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості  ОСОБА_1  у вчинені адміністративного правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
       Таким чином, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.
       Керуючись ст. 294 КУпАП,
П О С Т А Н О В И В:
               
       Апеляційну скаргу адвоката Страшка Д.С. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 
       Постанову Амур — Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2020 року- залишити без змін.
       
       Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського
апеляційного суду                                                          Г.П. Слоквенко