ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2020 року  
м. Черкаси

Справа № 712/12700/19		
Провадження № 22-ц/821/1308/20		
Категорія: 306010000  	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Карпенко О.В. 
суддів: Василенко Л.І., Нерушак Л.В.
секретаря: Винник І.М.
учасники справи: 
позивач:  ОСОБА_1 
відповідач: ОСОБА_2 

       розглянувши в спрощеному письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 червня 2020 року (ухваленого в приміщенні Соснівського районного суду м. Черкаси під головуванням судді Мельник І.О., повний текст судового рішення виготовлений 17 червня 2020 року)  у справі за  позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації,- 

в с т а н о в и в :

26 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси із позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації. 
       Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 19 червня 2019 року в офіс компанії СТОВ «Хорс», де позивач працює заступником генерального директора по безпеці, прийшли працівники Черкаського відділу поліції і повідомили, що ОСОБА_2 , яка на той час працювала головним агрономом СТОВ компанія «Хорс», зателефонувала на службу 102 і залишила заяву про те, що ОСОБА_1 заволодів її особистими речами, а саме: ноутбуком, планшетом, сумкою з гаманцем та грошовими коштами в розмірі 2000 доларів США. Цього ж дня працівники поліції допитали позивача та продивились камери відеоспостереження, які встановлені в офісі компанії. Факт, викладений ОСОБА_2 в своїй заяві, не підтвердився, адже на записі з камер відеоспостереження чітко вбачається, що позивач вилучив у відповідачки ноутбук та планшет, а до особистих речей не торкався. Вказує, що 26.06.2019 року ним було написано заяву до Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області про поширення щодо нього завідомо неправдивих свідчень ОСОБА_2 , що ганьблять його.
З метою захисту своїх порушених немайнових прав, вказує ОСОБА_1 , він змушений був звертатися із відповідним позовом до Соснівського районного суду м. Черкаси і просив постановити судове рішення, яким визнати недостовірною та такою, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію, поширену ОСОБА_2 19.06.2019 року інформацію про те, що позивач «відкрито заволодів її особистими речами, а саме : ноутбуком, планшетом, сумкою з гаманцем та грошовими коштами в розмірі 2000 дол. США; зобов`язати ОСОБА_2 протягом 10 календарних днів з дня набрання рішенням суду законної сили спростувати недостовірну інформацію відносно ОСОБА_1 , поширену нею 19.06.2019 року шляхом озвучення на загальних зборах колективу СТОВ «Зернова компанія «Хорс» наступного повідомлення: «19.06.2019 року мною, ОСОБА_2 , озвучувались недостовірні та неправдиві відомості відносно ОСОБА_1 , а саме те, що він відкрито заволодів моїми особистими речами, а саме: ноутбуком планшетом, сумкою з гаманцем та грошовими коштами в сумі 2000 дол. США».
Окрім цього, ОСОБА_1 просив стягнути з ОСОБА_3 10 000 грн. в рахунок відшкодування спричиненої йому моральної шкоди та понесені ним судові витрати по справі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

       Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 червня 2020 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 – відмовлено.
       Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивоване тим, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено, що наміром відповідачки було поширення недостовірної інформації про позивача чи опорочення його честі, гідності та ділової репутації. За висновками суду, позивач ОСОБА_1 не обґрунтував та не надав суду першої інстанції доказів того, яким саме чином звернення ОСОБА_2 до правоохоронних органів порушило його особисте немайнове право – право на повагу честі, гідності та ділової репутації, і, в свою чергу, заподіяло йому моральної шкоди.

       Короткий зміст вимог апеляційної скарги

       В апеляційній скарзі, поданій 30 червня 2020 року ОСОБА_1 ,  вважаючи оскаржуване рішення суду першої інстанції прийнятим при невідповідності висновків фактичним обставинам справи, винесеним із порушенням норм матеріального і процесуального права, при недостатньо повному дослідженні усіх обставин, що мають істотне значення для справи та наявним у ній доказам, просив скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 червня 2020 року та ухвалити нове рішення про задоволення заявлених ним позовних вимог в повному обсязі.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

       Апеляційна скарга ОСОБА_1 , зокрема, мотивована тим, що суд першої інстанції не дослідив, не проаналізував та не зробив відповідні висновки щодо поширювача інформації.                Як зазначив апелянт, поширена інформація порушує його право на повагу до гідності, честі та ділової репутації. Крім цього, вказує, що суд належним чином не проаналізував та не взяв до уваги факти, викладені в позовній заяві, які були підтверджені показами свідків. Враховуючи, що ОСОБА_1 працює заступником генерального директора з безпеки СТОВ «Зернова компанія «Хорс», а поширена ОСОБА_2 інформація була озвучена в присутності працівників СТОВ «Зернова компанія «Хорс» та відвідувачів, які в той час знаходились в офісі компанії, це призвело до порушення його немайнових прав. Вважає, що в даному випадку ним безсумнівно доведено факт поширення інформації, яка порушує його право на повагу до гідності, честі та ділової репутації, в той час коли відповідачкою не надано жодного доказу на підтвердження правдивості поширеної нею інформації.

Відзив на апеляційну скаргу 

31 липня 2020 року від ОСОБА_2 на адресу Черкаського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому ОСОБА_2 , посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі, а рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 12 червня 2020 року залишити без змін. 

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 17 липня 2020 року відкрито апеляційне провадження у даній справі.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 27 липня 2020 року розгляд апеляційної скарги призначено у порядку письмового провадження на 20 жовтня 2020 року на 10:30 год.

Фактичні обставини справи
       Судом першої інстанції встановлено, що 19.06.2019 до Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області надійшла заява ОСОБА_2 про те, що цього ж дня близько 13 години під час виходу з приміщення СТОВ «Зернова компанія «Хорс» начальник служби безпеки ОСОБА_1 із застосуванням сили відкрито заволодів корпоративним ноутбуком та планшетом, а також її особистими речами, що змусило її звернутися із заявою про крадіжку. В подальшому, безпосередньо в ході допиту працівниками поліції позивача ОСОБА_1 та перегляду відео з камер відеоспостереження в офісі компанії «Хорс» було встановлено, що факти, викладені ОСОБА_2 в своїй заяві, не знайшли свого об`єктивного підтвердження.
Позиція Черкаського апеляційного суду

       Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
       Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

        Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України). 
Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).
Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
       Статтею 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
       Відповідно до ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе та членів своєї сім`ї та права вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування моральної шкоди, нанесеної збором, зберіганням, використанням та поширенням недостовірної інформації.
       Конституцією України, а саме ст. 34, кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Разом з тим, відповідно до ст. 68 Конституції України  кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції  та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
       Право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язку не поширювати про особу недостовірну інформацію та такі відомості, що ганьблять її гідність, честь чи ділову репутацію.
       Відповідно до статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї або членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, відносно якої її поширили, не доведе протилежного. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.
       Таким чином, позов про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування і заборону розповсюдження недостовірної інформації вправі пред`явити фізична особа, відносно якої поширена недостовірна інформація, що порушує її особисті немайнові права, а також інші зацікавлені особи (члени її сім`ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права.
       Згідно ст.ст. 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності, честі та недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності, честі та ділової репутації.
       Відповідно до положень Постанови Пленуму ВСУ від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.
       Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.
       Згідно з частиною третьою ст. 277 ЦК України негативною інформацією, поширеною про особу слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті, тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.
       Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.
Надаючи оцінку зверненню ОСОБА_2 до правоохоронних органів із заявою про викрадення у неї особистих речей, суд першої інстанції прийшов до висновку, що само по собі звернення відповідачки є способом реалізації конкретною особою належного їй конституційного права, передбаченого статтею 40 КУ на індивідуальне письмове звернення до органів державної влади та отримання відповіді на своє звернення.
Викладення у листах, заявах, скаргах до правоохоронного органу відомостей особою, на думку якої іншими особами порушено її право, не може вважатись поширення відомостей, які порочать честь і гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди інтересам цих осіб. Такий висновок міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 10.04.2003 року №8-рп/2003.
Суд першої інстанції правильно зазначив в рішенні, що предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності і спростувати. 
Враховуючи сукупність отриманих по справі доказів, повно та всебічно дослідивши обставини даної справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, прийнявши до уваги, що звернення ОСОБА_2 до правоохоронного органу в контексті вимог закону і за своїм характером є оціночним судженням відповідачки, яке не підлягає спростуванню та доведенню його правдивості, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про відсутність правових передумов для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо захисту честі, гідності та ділової репутації.        
Відповідно до вимог ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. 
Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про захист честі, гідності, ділової репутації та враховуючи той факт, що вимога про відшкодування моральної шкоди є похідною від вимоги про захист честі, гідності та ділової репутації, суд першої інстанції також дійшов вірного висновку про відсутність підстав і для задоволення вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди.        
Наведені ОСОБА_1 в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження суду першої інстанції з наданням належної правової оцінки всім фактичним обставинам даної справи, яка грунтується на вимогах чинного законодавства, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.
       У відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.  
       Постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами апеляційний суд не вбачає. 

Керуючись ст.ст. 258, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
       Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації – залишити без змін.
       Судові витрати, понесені у зв`язку із переглядом справи у суді апеляційної інстанції - залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного  судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.  

        Головуюча                                                                  О.В. Карпенко 
       
        Судді                                                                             Л.І. Василенко

                                                                         Л.В. Нерушак