УХВАЛА

24 грудня 2020 року 
м. Київ

Справа №  922/743/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:   Баранця О. М. - головуючого, Мамалуя О. О., Студенця В. І., 
за участю секретаря судового засідання Низенко В. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги Акціонерного товариства «Харківобленерго» та Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут»
на рішення Господарського суду Харківської області 
у складі судді Байбака О. І.
від 18.05.2020
та постанову Східного апеляційного господарського суду
у складі колегії суддів: Зубченко І. В., Медуниці О. Є., Радіонової О. О.
від 30.09.2020

за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Пори року»
до Акціонерного товариства «Харківобленерго»,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Приватне акціонерне товариство «Харківенергозбут»,
про визнання недійсним додатку до договору

за участю представників:
позивача: Хіоаре І. В.
відповідача: Конопля О. М.
третьої особи: Парахіна В. В.
ВСТАНОВИВ:
1. Короткий зміст позовних вимог.
У березні 2020 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Пори Року» звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до Акціонерного товариства «Харківобленерго» про визнання недійсним додатку №  3.1. «Відомості про розрахункові засоби обліку активної та реактивної електричної енергії Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Пори Року» до договору № 624/846К від 15.11.2019, укладеного між Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Пори Року» та Акціонерним товариством «Харківобленерго» за заявою-приєднанням Об`єднання до умов договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, розміщеного на сайті оператора системи розподілу Акціонерного товариства «Харківобленерго».
Позовні вимоги мотивовані тим, що спірний додаток № 3.1. «Відомості про розрахункові засоби обліку активної та реактивної електричної енергії Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Пори Року» до договору № 624/846К від 15.11.2019 підлягає визнанню недійсним на підставі частини 1 статті 203 та статті 215 Цивільного кодексу України, оскільки суперечить розділу 2.3. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, № 312 від 14.03.2018. У спірному додатку незаконно зазначені загальнобудинкові прилади обліку електричної енергії для обліку електричної енергії, яку споживає позивач за договором, тоді як електрична енергія, яка дійсно споживається позивачем за вказаним договором, обліковується приладами обліку, які зазначені у додатку № 3.2. «Дані про відпуск електроенергії на інші потреби споживача» до договору № 624/846К від 15.11.2019. Позивач зазначає, що відповідач безпідставно здійснює йому нарахування вартості спожитої електроенергії за загальнобудинковими приладами обліку, зазначеними у спірному пункті 3.1. договору, а не за приладами обліку, якими фіксується фактична величина спожитої позивачем електричної енергії на потреби діяльності Об`єднання, зазначеними у пункті 3.2. договору. 
2. Короткий виклад обставин справи, встановлених судами попередніх інстанцій.
У червні 2019 року власники квартир та нежитлових приміщень будинку, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Дача 55, будинок № 11, на установчих зборах прийняли рішення створити Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Пори року». Відповідно до акту прийому-передачі, підписаного між Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Пори року» та Акціонерним товариством «Трест Житлобуд-1» зазначений житловий будинок переданий на баланс Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Пори року».
Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Пори року» 09.09.2019 на підставі частини 5 пункту 1.2.15. глави 1.2. розділу І Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі по тексту - НКРЕКП), № 312 від 14.03.2018, звернулося до Акціонерного товариства «Харківобленерго» із заявою про укладання (переоформлення) договору про надання послуг з розподілу електричної енергії.
15.11.2019 Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Пори Року» як споживач підписало заяву-приєднання до умов договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, розміщеного на сайті оператора системи розподілу Акціонерного товариства «Харківобленерго», та надав її Акціонерному товариству «Харківобленерго» як оператору системи, внаслідок чого між Акціонерним товариством «Харківобленерго» як оператором системи (далі за текстом - Оператор системи) та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Пори Року» як споживачем був укладений договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 624/846К від 15.11.2019 (далі за текстом - договір), відповідно до пункту 2.1. якого Оператор системи надає Споживачу послуги з розподілу електричної енергії, параметри якості якої відповідають показникам, визначеним Кодексом системи передачі, затвердженим постановою НКРЕКП № 309 від 14.03.2018, та Кодексом систем розподілу, затвердженим постановою НКРЕКП № 310 від 14.03.2018, за об`єктом, технічні параметри якого фіксуються в паспорті точки розподілу за об`єктом споживача, який є додатком 2 до цього договору, та в особовому рахунку Споживача, облікових базах даних оператора системи.
Згідно з пунктом 2.2. договору відомості про засіб (засоби) вимірювання обсягу електричної енергії, що використовується на об`єкті (об`єктах) споживача, зазначаються разом із енергетичними ідентифікаційними кодами (ЕІС кодами) в додатку 3 до цього договору.
Порядок обліку електричної енергії визначений сторонами у розділі 3 договору, відповідно до якого:
- облік (у тому числі приладовий) електричної енергії, що передається Оператором системи та споживається Споживачем на межі балансової належності об`єкта Споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП №  311 від 14.03.2018 (далі - Кодекс комерційного обліку), та з урахуванням вимог цього Договору. За розрахункову одиницю розподіленого та спожитого обсягу електричної енергії береться одна кіловат година (кВт год) (пункт 3.1. договору);
- за підсумками розрахункового місяця Оператор системи забезпечує визначення обсягу електричної енергії за точками комерційного обліку Споживачу не залежно від того, хто є власником комерційного засобу (засобів) обліку, та в установленому порядку передає ці дані Адміністратору комерційного обліку для можливості їх використання суб`єктами ринку електричної енергії, у тому числі постачальником Споживача (пункт 3.2. договору);
На виконання вимог пункту 2.2. договору сторони також уклали:
- додаток № 3.1. до договору «Відомості про розрахункові засоби обліку активної та реактивної електричної енергії Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Пори року», в якому Споживач зазначив 10 засобів обліку                          (№ № 62Z2258940312332, 62Z5104538077687, 62Z5154329880049, 62Z9793655831963, 62Z6128396352828, 62Z6419039001197, 62Z4485084931340, 62Z6868273668066, 62Z8014591094794, 62Z6885939336483), що фіксують обсяг електроенергії, яка постачається на територію всього будинку (загально будинкові лічильники), у тому числі побутовим споживачам (мешканцям квартир будинку), не побутовим споживачам (магазини, приватні офіси тощо), а також електроенергії, яка постачається Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Пори Року» для забезпечення його статутної діяльності;
- додаток № 3.2. «Дані про відпуск електроенергії на інші потреби споживача», в якому Споживач зазначив 18 засобів обліку, що фіксують обсяг електроенергії, яка постачається на електрозабезпечення технічних цілей, тобто виконання статутних цілей Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Пори Року», а саме: роботу ліфтів, насосів, освітлення та ін.; 
- додаток № 3.3. «Дані для розрахунку та складання балансу електричної енергії в технологічних електричних мережах Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Пори року», в якому Споживач зазначив 480 лічильників субспоживачів, тобто власників квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Дача 55, 11, членів Об`єднання, у яких є окремі договори на постачання електричної енергії, укладені з Акціонерним товариством «Харківобленерго».
Договір про надання послуг з розподілу електричної енергії № 624/846 від 15.11.2019 (з додатками, які є його невід`ємними частинами) був укладений у зв`язку зі зміною власника будинку за адресою: м. Харків, вул. Дача 55, 11, на умовах раніше укладеного між Акціонерним товариства «Харківобленерго» та Акціонерним товариством «Трест Житлобуд-1», який був забудовником будинку, договору про надання послуг з розподілу електричної енергії № 6-83 8К, у якому були погоджені індивідуальні характеристики об`єктів, потужність, категорія надійності, схема (структура) комерційного обліку електричної енергії об`єктів в цілому тощо.
Після укладання між Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Пори Року» та Акціонерним товариством «Харківобленерго» договору про надання послуг з розподілу електричної енергії № 624/846 від 15.11.2019 Акціонерне товариство «Харківобленерго» здійснює розрахунок спожитої Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Пори Року» електричної енергії за наступною методикою розрахунку: беруться показники 10-ти загальнобудинкових засобів обліку, зазначених у додатку № 3.1. до договору, з яких віднімаються показники всіх 480-ти лічильників споживачів, зазначених у додатку № 3.3. до договору, та показники 18-ти лічильників Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Пори Року» для технічних цілей, зазначених у додатку 3.2. до договору, отримана величина множиться на тариф 1,68 грн (з ПДВ) та виставляється Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Пори Року» до сплати рахунком з пунктом: «Населення, яке розраховується з енергопостачальною організацією за загально розрахунковим засобом обліку та об`єдналось шляхом створення юридичної особи, житлово-експлуатаційної організації, крім гуртожитків». 
Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Пори Року» неодноразово зверталося до Акціонерного товариства «Харківобленерго» та Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» з листами, в яких зазначав про незаконність проведення розрахунків за спожиту Об`єднанням електричну енергію за показами загальнобудинкових приладів обліку: 62Z2258940312332, 62Z5104538077687, 62Z5154329880049, 62Z9793655831963, 62Z6128396352828, 62Z6419039001197, 62Z4485084931340, 62Z6868273668066, 62Z8014591094794, 62Z6885939336483, зазначених у пункті 3.2. договору.
Акціонерне товариство «Харківобленерго» та Приватне акціонерне товариство «Харківенергозбут» у відповідях на звернення Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Пори Року» повідомляли останнього про те, що перелік приладів обліку, зазначених у додатках 3.1., 3.2. 3.3. договору, є частиною договору про надання послуг з розподілу електричної енергії від 15.11.2019, у зв`язку з чим на підставі показань цих приладів обліку здійснюється нарахування вартості спожитої Об`єднанням електричної енергії та відсутні підстави щодо коригування рахунків за спожиту електричну енергію.
У березні 2020 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Пори Року» звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до Акціонерного товариства «Харківобленерго» про визнання недійсним додатку №  3.1. «Відомості про розрахункові засоби обліку активної та реактивної електричної енергії Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Пори Року» до договору № 624/846К від 15.11.2019, укладеного між Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Пори Року» та Акціонерним товариством «Харківобленерго» за заявою-приєднанням Об`єднання до умов договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, розміщеного на сайті оператора системи розподілу Акціонерного товариства «Харківобленерго».
3. Короткий зміст рішення місцевого та постанови апеляційного господарських судів і мотиви їх прийняття.
Господарський суд Харківської області рішенням від 18.05.2020, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 30.09.2020, позов задовольнив. Визнав недійсним додаток № 3.1. «Відомості про розрахункові засоби обліку активної та реактивної електричної енергії Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Пори Року» до договору № 624/846К від 15.11.2019, укладеного між Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Пори Року» та Акціонерним товариством «Харківобленерго». Стягнув з Акціонерного товариства «Харківобленерго» на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Пори Року» 2  102,00 грн судового збору.
Суди попередніх інстанцій виходили з того, що:
- спірний додаток № 3.1. «Відомості про розрахункові засоби обліку активної та реактивної електричної енергії Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Пори Року» до укладеного між сторонами у справі договору №  624/846К від 15.11.2019, не відповідає типовому договору, який не містить примірного додатку 3 до договору;
- здійснення відповідачем розрахунку вартості спожитої позивачем електроенергії на підставі загальнобудинкових засобів обліку електричної енергії, зазначених у спірному додатку № 3.1. до договору, суперечить пункту 2.3.2. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018, та пунктам 5.1.10., 5.1.19, 5.1.21. Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП      № 311 від 14.03.2018, оскільки загальнобудинкові засоби обліку, зазначені у спірному додатку № 3.1. до договору, враховують дані щодо споживання електричної енергії з багатьох точок будинку (квартир, місць загального користування, комерційних об`єктів тощо) та не можуть використовуватися для розрахунків між позивачем та відповідачем; 
- облік електроенергії за загальнобудинковими лічильниками, зазначеними у додатку 3.1. до договору, при наявності в договорі додатку 3.2., в якому міститься перелік лічильників, які безпосередньо використовує позивач з метою виконання статутної діяльності, суперечить пункту 1.1.2. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018.
4. Короткий зміст вимог касаційних скарг.
У касаційних скаргах відповідач та третя особа на стороні відповідача- Акціонерне товариство «Харківобленерго» та Приватне акціонерне товариство «Харківенергозбут» просять скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 18.05.2020 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 30.09.2020, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. 
5. Узагальнені доводи осіб, які подали касаційні скарги.
Як на підставу касаційного оскарження судових рішень відповідач та третя особа послалися на пункт 1 абзацу 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України та зазначили про те, що суди попередніх інстанцій ухвалили оскаржувані рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права, а саме: статей 203, 204, 215, частини 2 статті 639, статті 652 Цивільного кодексу України, статті 188 Господарського кодексу України, та з порушенням норм процесуального права, а саме: статей 7, 13, 86, частини 3 статті 198, статей 236 та 269 Господарського процесуального кодексу України, без врахування висновків Верховного Суду, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 905/1227/17, постановах Касаційного господарського суду від 24.09.2020 у справі № 910/12729/19 та від 03.10.2019 у справі №  910/12959/18, у подібних правовідносинах. 
За твердженням Акціонерного товариства «Харківобленерго» суди попередніх інстанцій:
- дійшли помилкового висновку про недійсність спірного додатку № 3.1. до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії № 624/846К від 15.11.2019, неправильно застосували положення статей 203, 215 Цивільного кодексу України, всупереч висновкам Верховного Суду щодо застосування цих норм, викладених у зазначених постановах, та в порушення статті 236 Господарського процесуального кодексу України не вказали які вимоги, визначені частинами першою - третьою, п`ятою статті 203 Цивільного кодексу України, були недодержані сторонами при вчинення спірного додатку, не зазначили, якими доказами це підтверджується;
За твердженням Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» суди попередніх інстанцій:
- неправильно застосували положення статей 203, 215 Цивільного кодексу України, всупереч висновкам Верховного Суду щодо застосування цих норм, викладених у зазначених постановах, в порушення статті 236 Господарського процесуального кодексу України щодо обґрунтованості судового рішення не вказали які вимоги, визначені частинами першою - третьою, п`ятою статті 203 Цивільного кодексу України, були недодержані сторонами при вчинення спірного додатку, яким нормам матеріального права не відповідає спірний додаток до договору;
- не врахували висновки рішення Європейського суду з прав людини, постанови Верховного Суду України від 20.05.2014 у справі № 64/366-10 (3-20гс14) та від 18.05.2016 у справі № 922/51/15 (3-194гс16), в яких викладені висновки щодо обґрунтованості судового рішення, не мотивували, які саме норми права та права позивача порушені спірним додатком № 3.1. до договору, не зазначили, в чому спірний додаток не відповідає вимогам чинного законодавства.
6. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.
Позивач у відзиві на касаційну скаргу просить касаційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Харківської області від 18.05.2020 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 30.09.2020 - без змін, посилаючись на те, що доводи касаційної скарги є безпідставними, необґрунтованими, а висновки Верховного Суду, на які послався скаржник, зроблені у правовідносинах, які не є подібними правовідносинам у цій справі. Також зазначає про те, що висновок судів попередніх інстанцій у цій справі відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 18.07.2018 по справі № 920/422/17, від 11.09.2018 у справі № 920/208/17, від 28.01.2020 у справі № 920/178/19 у подібних правовідносинах.
Крім того до відзиву на касаційну скаргу позивач додав попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які очікує понести позивач у зв`язку з касаційним переглядом цієї справи та який за попередніми підрахунками складає 25  000,00 грн.
07.12.2020 до Касаційного господарського суду від позивача надійшла заява про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, у якій позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 25  000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з переглядом справи № 922/743/20 Верховним Судом.
Одночасно за текстом заяви позивач зазначає про те, що на момент подання цієї заяви частина послуг (захист інтересів позивача шляхом участі адвоката у судових засіданнях) фактично не надана адвокатом, тому акт приймання-передачі зазначених послуг буде наданий суду в порядку частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України протягом п`яти днів після ухвалення Верховним Судом рішення за результатами розгляду цієї справи.
7. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій.
Верховний Суд, розглянувши матеріали справи, доводи та аргументи відповідача та третьої особи, наведені у касаційних скаргах, доводи позивача, викладені у відзиві на касаційну скаргу, дійшов висновку про необхідність закриття касаційного провадження за поданими касаційними скаргами на підставі пункту 5 частини 1 статті 296 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на таке.
Предметом спору у цій справі є: визнання недійсним додатку №  3.1. «Відомості про розрахункові засоби обліку активної та реактивної електричної енергії Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Пори Року» до договору № 624/846К від 15.11.2019, укладеного між Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Пори Року» та Акціонерним товариством «Харківобленерго» за заявою-приєднанням Об`єднання до умов договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, розміщеного на сайті оператора системи розподілу Акціонерного товариства «Харківобленерго».
Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недотримання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України.
Відповідно до частин першої - третьої та п`ятої статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 
Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.
Аналогічні висновки Верховного Суду щодо застосування статей 203, 215 Цивільного кодексу України у подібних правовідносинах (про визнання правочинів недійсними) викладені у численних постановах Верховного Суду, у тому числі постановах Верховного Суду, на які відповідач та третя особа послалися у касаційних скаргах, та підтверджуються сталою судовою практикою.
Як вбачається з оскаржуваних судових рішень у цій справі суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що спірний у цій справі додаток № 3.1. до договору не відповідає типовому договору, який не містить примірного додатку 3 до договору, суперечить пунктам 1.1.2., 2.1.12., 2.3.2. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018, та пунктам 5.1.10., 5.1.19, 5.1.21. Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП № 311 від 14.03.2018. Зазначені висновки судів попередніх інстанцій свідчать про невідповідність спірного додатку № 3.1. до договору частині першій статті 203 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Отже висновки судів попередніх інстанцій відповідають зазначеним вище висновкам Верховного Суду щодо застосування положень статей 203, 215 Цивільного кодексу України. 
Суд касаційної інстанції не бере до уваги посилання скаржника в касаційній скарзі на те, що суди попередніх інстанцій в порушення статті 236 Господарського процесуального кодексу України не вказали, які вимоги, визначені частинами першою - третьою, п`ятою статті 203 Цивільного кодексу України, були недодержані сторонами при вчинення спірного додатку, оскільки незазначення судами в оскаржуваних рішенні та постанові про невідповідність спірного додатку до договору частині першій статті 203 Цивільного кодексу України при встановленні факту суперечності спірного додатку положенням чинного законодавства є лише формальною помилкою, яка не свідчить про неправильне застосування судами положень статей 203, 215 Цивільного кодексу України та не призвела до ухвалення судами неправильного по суті спору рішення. Крім того відповідно до частини 2 статті 309 Господарського процесуального кодексу України не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.  
Відповідно до частини 1 та 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Як уже зазначалося, касаційне провадження у цій справі відкрито на підставі пункту 1 абзацу 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, за змістом якого підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
Отже відповідно до положень цих норм касаційний перегляд з указаних мотивів може відбутися за наявності таких складових: (1) суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо її застосування, викладеного у постанові Верховного Суду; (2) спірні питання виникли у подібних правовідносинах.
У визначенні подібності правовідносин Верховний Суд враховує правові висновки, викладені у судових рішеннях Великої Палати Верховного Суду та об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.
Так, об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в ухвалі від 27.03.2020 у справі № 910/4450/19 зазначила, що подібність правовідносин в іншій аналогічній справі визначається за такими критеріями: суб`єктний склад сторін спору, зміст правовідносин (права та обов`язки сторін спору) та об`єкт (предмет). 
Велика Палата Верховного Суду виходить з того, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). При цьому, зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи (пункт 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2018 у справі                            № 910/17999/16, пункт 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 925/3/17, пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 910/24257/16). Такі ж висновки були викладені і в постановах Верховного Суду України від 21.12.2016 у справі № 910/8956/15 та від 13.09.2017 року по справі № 923/682/16.
При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (пункт 6.30. постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 910/719/19, пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 у справі                              № 922/2383/16; пункт 8.2 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 910/5394/15-г; постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 2-3007/11; постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 757/31606/15-ц).
Отже для касаційного перегляду з підстави, передбаченої пунктом 1 абзацу 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, наявності самих лише висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у певній справі не достатньо, обов`язковою умовою для касаційного перегляду судового рішення є подібність правовідносин у справі, в якій Верховних Суд зробив висновки щодо застосування норми права, з правовідносинами у справі, що переглядається.
Разом з цим Верховний Суд зазначає про те, що зазначений вище по тексту цієї ухвали висновок Верховного Суду щодо застосування статей 203, 215 Цивільного кодексу України, на який послалися відповідач та третя особа у касаційних скаргах, є загальним та характерним для усіх правовідносин, пов`язаних з недійсністю правочину, та не має своїм наслідком якийсь певний однозначний результат вирішення спору. Результат розгляду судом спорів у справах про визнання правочинів недійсними при застосуванні судом зазначеного висновку обумовлюється визначеними позивачем підставами позову (підставами недійсності правочину), а також фактичними обставинами, встановленими судом у кожній конкретній справі, тобто залежить від встановлених судом фактичних обставин, які у кожній справі можуть бути різними.
Проаналізувавши висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 27.11.2018 у справі №  905/1227/17 (Велика Палата Верховного Суду), від 03.10.2019 у справі №  910/12959/18 (Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду) та від 24.09.2020 у справі № 910/12729/19 (Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду), на які послалися відповідач та третя особа у касаційних скаргах як на висновки Верховного Суду, які не були враховані судами попередніх інстанцій при вирішенні спору у цій справи, суд касаційної інстанції вважає, що оскаржувані судові рішення ухвалені у відповідності до зазначеного вище висновку Верховного Суду, про що зазначалося вище.
Крім того суд касаційної інстанції вважає, що правовідносини у зазначених справах не є подібними правовідносинам, які склалися між сторонами у справі, що переглядається, з огляду на таке.
Як вбачається предмет позовів у справах № 905/1227/17, № 910/12959/18 та №  910/12729/19, на як послалися відповідач та третя особа у касаційних скаргах, та у цій справі №  922/743/20 є подібним: визнання правочину недійсним.
Однак у справі № 905/1227/17 спірним є договір оренди приміщень державного навчального закладу для здійснення діяльності, що не пов`язана з навчально-виховним процесом. Як на підстави недійсності позивач у справі № 905/1227/17 послався на те, що договір оренди суперечив частині 5 статті 63 Закону України «Про освіту», частині 2 статті 5 Закону України «Про приватизацію державного майна».
У справі № 910/12959/18 недійсним визнавався договір про розірвання договору оренди нежилого приміщення з підстав його укладення від імені позивача особою з перевищенням повноважень, вчинення під впливом обману, фіктивності спірного договору.
У справі № 910/12729/19 предметом спору було визнання недійсним пункту договору участі в будівництві житлового будинку з підстав його укладення під впливом помилки.
Отже хоча зазначені справи та ця справа (№ 922/743/20) за предметом позову є подібними (визнання недійсним правочину), проте за характером спірних правовідносин та підставами позовів зазначені справи та справа, що переглядається, є різними: правовідносини у жодній із зазначених справ, на висновки Верховного Суду у яких послалися скаржники, не стосуються надання послуг з розподілу електричної енергії, постачання електроенергії споживачу, порядку договірного врегулювання постачання електроенергії. Різняться і підстави позовів, і правове регулювання спірних правовідносин у справах                  № 905/1227/17, № 910/12959/18 та №  910/12729/19 зі справою, що переглядається. 
Невідповідність спірного додатку № 3.1. до договору положенням статей 92, 229, 230 Цивільного кодексу України, а саме: вчинення спірного додатку від імені позивача особою з перевищенням повноважень та/або під впливом помилки та/або під впливом обману, що було підставами позовів у справах                          № 905/1227/17, № 910/12959/18 та №  910/12729/19, не є підставою позову у цій справі № 922/743/20.
Отже як предмет позову, так і обставини, що формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, у зазначених справах             № 905/1227/17, № 910/12959/18, №  910/12729/19, на як послалися відповідач та третя особа у касаційних скаргах, та у цій справі, не можна визнати подібними.
Крім того у зазначених постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі №  905/1227/17, Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №  910/12959/18 та від 24.09.2020 у справі № 910/12729/19, на які послалися скаржники, відсутні висновки щодо застосування норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, що склалися між сторонами у цій справі, з приводу розподілу електричної енергії, постачання електроенергії споживачу та порядку договірного врегулювання постачання електроенергії.
З огляду на викладене Верховний Суд вважає наведену скаржниками підставу касаційного оскарження судових рішень, передбачену пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, необґрунтованою та такою, що не знайшла свого підтвердження після відкриття касаційного провадження. 
Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 296 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.
З огляду на викладене касаційне провадження за касаційними скаргами Акціонерного товариства «Харківобленерго» та Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» на рішення Господарського суду Харківської області від 18.05.2020 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 30.09.2020 у справі № 922/743/20 підлягає закриттю на підставі пункту 5 частини 1 статті 296 Господарського процесуального кодексу України.
З огляду на необґрунтованість наведеної скаржниками підстави касаційного оскарження судових рішень у цій справі, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, інші аргументи скаржників судом касаційної інстанції до уваги не беруться та не оцінюються.
Відповідно до частин другої та третьої статті 314 Господарського процесуального кодексу України процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.
Постанова або ухвала суду касаційної інстанції оформлюється суддею-доповідачем (іншим суддею, якщо суддя-доповідач не згодний з постановою/ухвалою) і підписується всім складом суду, який розглядав справу, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Крім того Верховний Суд зазначає, що згідно з частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України заява Об?єднання співвласників багатоквартирного будинку «Пори року» про розподіл судових витрат (на професійну правничу допомогу), понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної скарги, буде розглянута після подання заявником відповідних доказів розміру цих витрат протягом п`яти днів після ухвалення судом касаційної інстанції рішення за результатом розгляду касаційної скарги. 
Керуючись статтями 234, 235, пунктом 5 частини 1 статті 296, статтею 314 Господарського процесуального кодексу України, Суд
УХВАЛИВ:
1. Касаційне провадження за касаційними скаргами Акціонерного товариства «Харківобленерго» та Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» на рішення Господарського суду Харківської області від 18.05.2020 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 30.09.2020 у справі                           № 922/743/20 закрити.
2. Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її оголошення та не підлягає оскарженню.

Головуючий                                                                                          О. Баранець 

Судді                                                                                                    О. Мамалуй

                                                                                                    В. Студенець