Справа № 464/3333/20                                 Головуючий у 1 інстанції: Бойко  О.М. 
Провадження № 33/811/1335/20                 Доповідач: Романюк М. Ф. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2020 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Оприска Миколи Васильовича на постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 03 серпня 2020 року відносно ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою:  АДРЕСА_1 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ст.122-4, ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

цією постановою об`єднано в одне провадження справи про адміністративне правопорушення за єдиними унікальними номерами справ № 464/3333/20 (пров. 3/464/1960/20), № 464/3335/20 (пров. 3/464/1962/20), № 464/3336/20 (пров. 3/464/1963/20), № 464/3338/20 (пров. 3/464/1965/20), № 464/3334/20 (пров. 3/464/1961/20), № 464/3337/20 (пров. 3/464/1964/20), № 464/3339/20 (пров. 3/464/1966/20) та присвоєно справі єдиний унікальний номер 464/3333/20 (пров. 3/464/1960/20).
ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст.124, ст.122-4, ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави 420 грн. 40 коп. судового збору.
Згідно з постановою судді,  ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він  ОСОБА_1 14 червня 2020 року о 22.00 год. по вул. Антоненка-Давидовича, 9 у м. Львові, керував автомобілем «Chevrolet» д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.5 ПДР України.
Крім того, ОСОБА_1 14 червня 2020 року о 22.00 год. по вул. Антоненка-Давидовича, 9 у м. Львові, керучи автомобілем «Chevrolet» д.н.з. НОМЕР_1 , був не уважний не стежив за дорожньою обстановкою, здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Nissan» д. н. з. НОМЕР_2 , завдавши транспортним засобам технічних пошкоджень, чим порушив вимоги п.п.1.5, 2.3 «б», 10.1, 13.1 ПДР України.
Крім того, ОСОБА_1 14 червня 2020 року о 22.00 год. по вул. Антоненка-Давидовича, 9 у м. Львові, керуючи автомобілем «Chevrolet» д.н.з. НОМЕР_1 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, не зупинився та не повідомив про ДТП орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, а з місця пригоди поїхав, чим порушив вимоги п. 2.10 Правил дорожнього руху України.
Крім того, ОСОБА_1 14 червня 2020 року о 22.10 год. по вул. Антоненка-Давидовича, 3 у м. Львові, керуючи автомобілем «Chevrolet» д.н.з. НОМЕР_1 , будучи не уважним, недотримався бокового інтервалу, чим порушив вимоги п.п. 2.3 «б», 13.1 ПДР України, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Daewoo», д.н.з. НОМЕР_3 , який від удару здійснив наїзд на припаркований поруч автомобіль «Nissan» д.н.з. НОМЕР_4 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Крім того, ОСОБА_1 14 червня 2020 року о 22.10 год. по вул. Антоненка-Давидовича, 1 у м. Львові, керуючи автомобілем «Chevrolet» д.н.з. НОМЕР_1 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, не зупинився та не повідомив про ДТП орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, а з місця пригоди поїхав, чим порушив вимоги п. 2.10 Правил дорожнього руху України.
Крім того, ОСОБА_1 14 червня 2020 року о 22.10 год. по вул. Антоненка-Давидовича, 3 у м. Львові, керуючи автомобілем «Chevrolet» д.н.з. НОМЕР_1 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, не зупинився та не повідомив про ДТП орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, а з місця пригоди поїхав, чим порушив вимоги п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху України.
Крім того, ОСОБА_1 14 червня 2020 року о 22.10 год. по вул. Антоненка-Давидовича, 1 у м. Львові, керуючи автомобілем «Chevrolet» д.н.з. НОМЕР_1 , будучи не уважним, не дотримався безпечного бокового інтервалу, чим порушив вимоги п. 2.3 «б», 13.1 ПДР України, внаслідок чого здійснив наїзд на припарковані автомобілі «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_5 , «Daewoo Lanos» д.н.з. НОМЕР_6 , «Ford Fusion» д.н.з. НОМЕР_7 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Не погоджуючись з даною постановою, захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Оприско М.В. подав апеляційну скаргу, в якій, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Сихівського районного суду м. Львова від 03 серпня 2020 року, скасувати постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 03 серпня 2020 року, а провадження у справі закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою і такою, що підлягає скасуванню.
Зазначає, що судом першої інстанції допущено неповноту дослідження обставин справи. Так, захисником в судовому засіданні було заявлено клопотання про допит свідків, які засвідчували події, за якими складено протоколи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , та таким відомі обставини, які мали значення для встановлення об`єктивної істини у даній справі та для повного та об`єктивного дослідження обставин у даній справі, проте у задоволенні вказаного клопотання судом відмовлено.
Наголошує, що висновки суду не відповідають обставинам справи, а також судом неправильно застосовано норми матеріального права. На думку апелянта, судом недостовірно встановлено факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду. За таких обставин та враховуючи порушення вчинені працівниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, на переконання апелянта, протокол про адміністративне правопорушення у даній справі не відповідає вимогам ст.256 КУпАП та містить інформацію, яка не підтверджена належними доказами.
Згадана апеляційна скарга призначалась до розгляду в приміщенні Львівського апеляційного суду на 07 жовтня 2020 року, про що повідомлялось ОСОБА_1 та його захисника Оприска М.В., скеровувались повістки, які вказані особи отримали, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення з особистими підписами останніх, однак адвокат Оприско М.В. подав клопотання про відкладення розгляду справи.
Апеляційний розгляд було відкладено на 27 жовтня 2020 року, однак ОСОБА_1 та його захисник Оприско М.В., будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового розгляду, отримали повістки про виклик до суду 15 жовтня 2020 та 17 жовтня 2020 року відповідно, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення з особистими підписами останніх, повторно не з`явився в суд апеляційної інстанції для участі в розгляді справи, про причини неявки суду не повідомили і клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило.
Так, практика Європейського суду з прав людини, у своїх рішеннях, вказує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП за таких обставин неявка правопорушника та його захисника в судове засідання апеляційного суду не перешкоджає розгляду справи.
Вивчивши матеріали справи та дослідивши докази, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга захисника-адвоката Оприска М.В. задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Доводи апелянта щодо поважності пропуску строку апеляційного оскарження є обґрунтованими. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.
Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для її правильного вирішення.
Ст.  124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Ст.122-4 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за залишення водіями транспортних засобів місця ДТП, до якої вони причетні.
Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає і в разі відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.
Вказані положення повністю узгоджуються з положеннями п.2.5 Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Висновок судді місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ст.122-4, ч.1 ст.130, КУпАП є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суддя дав належну оцінку і навів у постанові, а саме:  
даними протоколів про адміністративні правопорушення серії ОБ № 184615, серії БД № 208898, серії БД № 208899, серії ДПР18 № 522345, серії ДПР18 № 538661, серії ДПР18 № 538662, серії ДПР18 № 522344 від 15.06.2020 року, які відповідають вимогам ст.256 КУпАП, якими зафіксовано дату, місце та обставини вчинення правопорушень;
даними висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння № 000068 від 14.04.2020 року, з якого вбачається, що правопорушник відмовився від проходження огляду;
даними схеми ДТП, якими зафіксовано місце зіткнення та наявні у транспортних засобах технічні пошкодження;
наявними в матеріалах справи поясненнями потерпілих ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які ствердили, про пошкодження їхніх транспортних засобів;
даними відеозаписів із нагрудних камер працівників поліції, досліджених при розгляді справи, які містять фіксацію обставин події, з яких вбачається, що інспектором неодноразово пропонувалося пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу, на місці зупинки автомобіля або у закладі охорони здоров`я, також було роз`яснено наслідки відмови від проходження такого, однак ОСОБА_1 в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння.
Крім цього, дії працівників поліції відносно ОСОБА_1 під час складення протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП апеляційний суд вважає такими, що ґрунтуються на вимогах закону, зокрема на приписах «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і ст. 266 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення не є допустимим доказом є безпідставними. Протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №184615 від 14.06.2020 складений відповідно до положень ст. 256 КУпАП, оскільки його форма та зміст відповідають вимогам діючого законодавства і він є складеним та підписаним уповноваженою на те особою та підтверджує подію і обставини правопорушення, крім цього, його дані узгоджуються з іншими доказами у справі.
Апеляційний суд приходить до переконання, що докази вчинення правопорушень ОСОБА_1 , які покладені суддею в основу постанови, були отримані з дотриманням вимог законодавства і суддя прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність його вини у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, ст. 124 , ч.1 ст.130 КУпАП.
Враховуючи викладені обставини, доводи апеляційної скарги адвоката Оприска М.В. про те, що суддею першої інстанції не з`ясовано всі фактичні обставини справи, не досліджено та не надано належної оцінки доказам, є безпідставними.
Доводи апеляційної скарги про те, що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою та такою, що прийнята з порушенням встановленого законом порядку і з грубим порушенням прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності спростовуються наявними матеріалами справи та не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.
Твердження захисника про інші порушення, зазначені в апеляційній скарзі, не впливають на висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст.122-4, ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки склад вчинених адміністративних правопорушень знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій.
Обираючи ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суддя першої інстанції дотримався вимог ст.33, ст.36 КУпАП, урахував дані про особу порушника, ступінь його вини та майновий стан, та в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, призначив таке, яке за своїм видом та мірою відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.
З огляду на зазначене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, а отже підстави для її зміни чи скасування відсутні.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

поновити захиснику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокату Оприску Миколі Васильовича строк на апеляційне оскарження постанови судді Сихівського районного суду м. Львова від 03 серпня 2020 року.
Постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 03 серпня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ст.122-4, ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Оприска Миколи Васильовича, без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя          М.Ф.Романюк