Справа № 446/1094/20                                Головуючий у 1 інстанції: Котормус Т.І. 
Провадження № 22-ц/811/2146/20                        Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я. 
Категорія:114

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

20 жовтня 2020 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Мельничук О.Я., 
суддів: Крайник Н.П., Шеремети Н.О.
при секретарі Матяш С.І.
з участю ОСОБА_1 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 26 червня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_2 , за участі заінтересованої особи ОСОБА_1 та Органу опіки та піклування Кам`янка-Бузької РДА про винесення обмежувального припису,-

В С Т А Н О В И В :

22.06.2020 ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою, яка подана за участі заінтересованої особи ОСОБА_1 у якій просить суд видати обмежувальний припис строком на 6 місяців, яким вжити заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_1 , а саме: 1. Заборонити ОСОБА_1 перебувати в місці спільного проживання з постраждалими особами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 2012 року народження та ОСОБА_4 2007 року народження, за адресою: АДРЕСА_1 ; 2. Заборонити ОСОБА_1 наближатися на відстань менше 300 метрів до місця проживання постраждалих осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 2012 року народження та ОСОБА_4 , 2007 року народження, за адресою: АДРЕСА_1 ; 3. Заборонити ОСОБА_1 особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалих осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 2012 року народження та ОСОБА_4 , 2007 року народження, якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому кривднику, переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ним; 4. Заборонити ОСОБА_1 вести листування, телефонні переговори з постраждалими особами ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , 2012 року народження та ОСОБА_4 , 2007 року народження або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.
В обґрунтування своєї заяви покликається на те, що вона є власницею квартири АДРЕСА_2 , де з нею проживає також її чоловік ОСОБА_1 та спільний син ОСОБА_5 2012 року народження. ЇЇ чоловік вчиняє щодо неї фізичне, сексуальне, психологічне та економічне насильство протягом багатьох років та з кожним роком поводить себе все більш агресивно. Вказує, що відносно ОСОБА_1 органами поліції було винесено терміновий заборонний припис, його було притягнуто до адміністративної відповідальності, скеровано для проходження спеціальної програми для кривдників, проте він надалі вчиняє дії насильницького характеру.

Рішенням Км`янка-Бузького районного суду Львівської області від 26 червня 2020 року заяву ОСОБА_2 , за участі заінтересованої особи ОСОБА_1 , органу опіки та піклування Кам`янка-Бузької РДА про винесення обмежувального припису - задоволено частково.
Видано обмежувальний припис, яким заборонити ОСОБА_1 протягом трьох місяців:
1. Перебувати в місці спільного проживання з постраждалими особами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 2012 року народження та ОСОБА_4 2007 року народження, за адресою: АДРЕСА_1 ;
2. Наближатися на відстань менше 300 метрів до місця проживання постраждалих осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 2012 року народження та ОСОБА_4 , 2007 року народження, за адресою: АДРЕСА_1 ;
3. Особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалих осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 2012 року народження та ОСОБА_4 , 2007 року народження, якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому кривднику, переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ним;
4. Вести листування, телефонні переговори з постраждалими особами ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , 2012 року народження та ОСОБА_4 , 2007 року народження або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.
У задоволенні іншої частини заяви ОСОБА_2 , за участі заінтересованої особи ОСОБА_1 , органу опіки та піклування Кам`янка-Бузької РДА про винесення обмежувального припису – відмовлено.

Рішення суду про видачу обмежувального припису допущено до негайного виконання.
Повідомлено про прийняте рішення Кам`янка-Бузький відділ поліції ГУ НП у Львівській області та Кам`янка-Бузьку районну державну адміністрацію Львівської області для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 . Просить скасувати рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 26 червня 2020 року по причині недоведеності чинення домашнього насильства та відсутності доказів для визнання ОСОБА_2 і ОСОБА_3 постраждалими.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення скаржника на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 до задоволення не підлягає із наступних підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі з 11.11.2011, що доводиться свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 . Від шлюбу у них народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що доводиться свідоцтвом про його народження серії НОМЕР_2 (а.с. 14-15).
Також, як вбачається з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 16).

Довідкою Добротвірської селищної ради від 03.06.2020 №181 доводиться, що у квартирі АДРЕСА_2 проживають та зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а.с. 11).
З копії договору купівлі-продажу від 19.05.2017 вбачається, що ОСОБА_2 придбала квартиру АДРЕСА_2 і відповідно до п. 5 цього договору, при його укладенні одночасно посвідчено згоду чоловіка покупця на купівлю квартири (а.с. 12).
Окрім того, судом встановлено, що 28.02.2020 відносно ОСОБА_1 органами національної поліції було винесено терміновий заборонний припис у зв`язку з вчиненням домашнього насильства.
Постановою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 06.03.2020 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, яке передбачено ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та звільнено від адміністративної відповідальності, оскільки суд обмежився усним зауваженням. Згідно цієї постанови суду, 28.02.2020 близько 14:00 год. ОСОБА_1 знаходячись за місцем свого проживання вчинив домашнє насильство відносно дружини ОСОБА_2 , що виразилося в тому, що він висловлювався до неї нецензурною лайкою.
Постановою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 11.06.2020 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та застосовано до нього стягнення у виді громадських робіт строком 60 годин та направлено ОСОБА_1 для проходження програми для кривдників. Згідно цієї постанови, ОСОБА_1 14.04.2020 близько 17:00 год. за місцем свого проживання вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_2 та малолітнього сина ОСОБА_5 , що виразилось в тому, що він кричав до них, висловлювався нецензурною лайкою та знищив підручник дитини. Окрім цього, 28.05.2020 близько 18:00 год. ОСОБА_1 за місцем свого проживання вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_2 (а.с. 19-22).
З довідки ГО «Центр «Жіночі перспективи» від 12.06.2020 видно, що до них 29.05.2020 звернулася ОСОБА_2 , яка страждає від домашнього насильства протягом багатьох років. Починаючи з 01.06.2020 ОСОБА_2 разом з її сином ОСОБА_5 перебуває у притулку організації як постраждала від домашнього насильства (а.с. 23).
Постановляючи оскаржуване рішення про часткове задоволення заяви ОСОБА_2 , за участі заінтересованої особи ОСОБА_1 , органу опіки та піклування Кам`янка-Бузької РДА про винесення обмежувального припису, суд виходив з тих обставин, що ризик вчинення домашнього насильства ОСОБА_1 відносно своєї дружини та їх малолітнього сина є високим та є наявним ризик настання тяжких наслідків для постраждалих осіб.
З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.
У п.9 ч.1 ст.1 Закону України № 2229-VIII визначено, що оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.
Як видно з фактичних обставин справи, що відповідає приписам пункту 14 ч. 1 ст. 1 Закону України № 2229-VIII, ОСОБА_1 вчиняв психологічне насильство відносно своєї дружини ОСОБА_2 та малолітнього сина ОСОБА_5 . Ця обставина встановлена на підставі судових рішень, які набрали законної сили, а також не заперечувалася всіма учасниками справи в суді першої інстанції
Оцінюючи ризики повторного вчинення домашнього насильства ОСОБА_1 відносно своєї дружини та їх малолітнього сина, суд правильно врахував, що оскільки ОСОБА_1 двічі піддавався адміністративному стягненню за вчинення домашнього насильства і після цього продовжує його вчиняти, то ризик наступного вчинення аналогічних дій високий.
А також враховуючи обставини при яких було вчинено таке насильство в сім`ї, яке полягало у знищення майна, особливо цинічні та непристойні висловлювання, зокрема ОСОБА_1 14.04.2020 в присутності свого сина та дружини порвав на шматки підручник української мови, а під час перебування ОСОБА_2 у притулку надсилав смс повідомлення вкрай непристойного змісту, що було визнано ним в судовому засіданні суду першої інстанції, суд дійшов вмотивованого висновку про наявність ризику настання тяжких наслідків для постраждалих осіб.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України № 2229-VIII, до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать обмежувальний припис стосовно кривдника.
Частиною 2 статті 26 цього Закону визначено, заходи тимчасового обмеження прав кривдника, які визначаються обмежувальним приписом, такими зокрема є: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Закон № 2229-VIII визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів – осіб, які постраждали від такого насильства.

Відповідно до пунктів 3, 6, 8 частини першої статті 1 Закону № 2229-VIII домашнє насильство – діяння (дія або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 24 цього Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.
Частиною другою статті 26 Закону № 2229-VIII передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків:
1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;
2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;
3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною;
4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;
5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;
6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.
Відповідно до частини третьої статті 26 Закону № 2229-VIII рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.
У пункті 9 частини першої статті 1 Закону № 2229-VIII визначено, що оцінка ризиків – це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.
Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У Постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що «враховуючи положення Закону № 2229-VIII, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях».

Колегія суддів вважає, що визначений судом обмежувальний припис, є належними та адекватними заходами обмеження прав кривдника.
       Скаржником не доведено відсутності підстав вважати, що ним не вчинялося домашнє насильство відносно своєї дружини та їх малолітнього сина, а також, що такі не є постраждалими, чи відсутній ризик постраждати від його дій.

Згідно норм ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 жодним чином висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 26 червня 2020 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 

Рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 26 червня 2020 року - залишити без змін. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 03 листопада 2020 року.

               Головуючий:                                        О.Я. Мельничук

               Судді:                                                        Н.П. Крайник

                                                                       Н.О. Шеремета