Справа № 303/6316/19

П О С Т А Н О В А
Іменем України

05 жовтня 2020 року м. Ужгород

       Закарпатський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Готри Т.Ю.,
суддів Кондора Р.Ю., Мацунича М.В., 
за участі секретарки судового засідання Кухти М.В., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Ракошинської сільської ради Закарпатської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 січня 2020 року, ухвалене суддею Монич В.О., 

в с т а н о в и в:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2 ) звернулася до суду з позовом до Ракошинської сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом.
Позов обґрунтувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 , після смерті якого через відсутність заповіту відкрилася спадщина за законом, у тому числі на дворядний корівник б АДРЕСА_1 . Оскільки її матір ОСОБА_4 від прийняття спадщини за померлим своїм чоловіком ОСОБА_3 відмовилися, тому вона є єдиним спадкоємцем першої черги, яка прийняла спадщину за батьком, про що свідчить видане їй 14.12.2016 державним нотаріусом Мукачівської районної державної нотаріальної контори свідоцтво про право на спадщину. 
Зазначала, що вказаний дворядний корівник належав її батькові на підставі витягу з протоколу № 1 загальних зборів засновників ТОВ “Хлібороб - Ракошино” від 05.02.2008, акту прийому-передачі відповідно до рішення цих зборів засновників та рішення виконавчого комітету Ракошинської сільської ради «Про оформлення права власності та реєстрацію будівлі» № 77 від 25.05.2011. Однак за життя її батько ОСОБА_3 не встиг одержати в Ракошинській сільській раді свідоцтво про право власності на цей корівник та зареєструвати його в Мукачівському РБТІ та ЕО, тобто належним чином оформити своє право власності на нежитлове приміщення дворядного корівника. 
22 серпня 2019 року вона звернулася до державного нотаріуса Мукачівської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на даний дворядний корівник, але нотаріусом цього ж дня у видачі такого свідоцтва постановою № 323/02-31 було відмовлено в учиненні такої нотаріальної дії через відсутність документів, які б посвідчували право власності на корівник за померлим батьком ОСОБА_3 з одночасним рекомендуванням їй звернутися з позовом до суду для вирішення цього питання. 
За таких обставин просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 право власності на дворядний корівник АДРЕСА_1 .

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 січня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Ракошинської сільської ради відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила скасувати зазначене рішення та ухвалити нове, яким її позовні вимоги задовольнити. 
Скарга мотивована тим, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим через неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, у тому числі внаслідок неврахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних спірних правовідносинах. Посилалась на ті самі ж доводи, які наведені в позовній заяві та яким, на її думку, суд першої інстанції не дав належної оцінки, а також наголошувала про залишення місцевим судом поза увагою, що незважаючи на неналежне оформлення і державну реєстрацію її померлим батьком ОСОБА_3 свого права власності на пай у вигляді дворядного корівника, вона, як його єдиний спадкоємець, набуває права власності на нього у порядку спадкування.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник – адвокат Глагола Г.П. апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити з підстав наведених у ній.

Представник відповідача Ракошинської сільської ради в судове засідання не з`явився, однак сільський голова подав суду апеляційної інстанції заяву від 05.10.2020 про розгляд справи за відсутності представника сільської ради.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки, її представника, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом установлено, що згідно з повторного свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 16.08.2005 між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 23.06.2005 було укладено шлюб унаслідок чого позивачка змінила прізвище з ОСОБА_2 на ОСОБА_7 (а.с.18).
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 19.01.1980 батьками позивачки ОСОБА_1 є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.17).
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 (батько позивачки), що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії НОМЕР_3 виданого виконкомом Ракошинської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області від 17.05.2016 (а.с.19).
Як убачається з протоколу № 1 загальних зборів засновників ТОВ “Хлібороб - Ракошино” від 05.02.2008 було вирішено виділити майно в натурі - приміщення дворядного відгодівельника у с. Кайданово ОСОБА_3 , як фізичній особі жителю АДРЕСА_2 на основі викуплених майнових сертифікатів у 93 власників на суму 127 806,00 грн (а.с.21).
Згідно з акту прийому-передачі відповідно до рішення зборів засновників - протокол № 1 від 05.02.2008 ТОВ “Хлібороб - Ракошино” на підставі викуплених майнових сертифікатів у їх власників, виділено об`єкт із пайового фонду КАТП “Ракошино”, а саме дворядний відгодівельник у с. Кайданово, вартістю 127 806,00 грн ОСОБА_3 , жителю АДРЕСА_2 (а.с.22). 
Відповідно до рішення виконавчого комітету “Про оформлення права власності та реєстрацію будівлі” від 25.05.2011 за № 77 виконавчий комітет сільської ради вирішив: 1) оформити право власності на будівлю (дворядний корівник) у АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 , мешканцем АДРЕСА_2 ; 2) видати свідоцтво про право власності; 3) рекомендувати Мукачівському РБТІ та ЕО зареєструвати зазначену будівлю /дворядний корівник/ (а.с.20).
13.12.2016 ОСОБА_4 подала до Мукачівської районної державної нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини за своїм померлим 16.05.2016 чоловіком ОСОБА_3 (а.с.24).
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 14.12.2016 державним нотаріусом Мукачівської районної державної нотаріальної контори Шпеник М.Ю., спадкоємницею за померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 є його донька ОСОБА_1 і спадщина складається з Ѕ частини житлового будинку АДРЕСА_2 (а.с.23).
10.05.2017 ОСОБА_1 виготовила технічний паспорт на дворядний корівник по АДРЕСА_1 , за реєстровим номером № 103 (а.с.9).
22.08.2019 ОСОБА_1 подала до державного нотаріуса Мукачівської районної державної нотаріальної контори Шпеник М.Ю. заяву про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом за померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 батьком ОСОБА_3 на вказаний дворядний корівник (а.с.13). Цього ж дня зазначеним нотаріусом винесено постанову № 323/02-31 “Про відмову у вчиненні нотаріальної дії”, якою постановлено відмовити ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на дворядний корівник б/н, що знаходиться в АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_3 , оскільки ОСОБА_1 не подала документів, які посвідчували за ОСОБА_3 право власності на даний дворядний корівник (а.с.14).

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції керувався тим, що якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. У такому випадку до спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності в установленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема, на житловий будинок, іншу споруду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду, оскільки до таких суд дійшов з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Так, положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 
Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. 
Відповідно до приписів статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). 
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 
Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, що передбачено частиною першою статті 1222 ЦК України. 
За змістом статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. 
Статті 1261-1265 ЦК України визначають коло осіб, що входять до першої, другої, третьої, четвертої та п`ятої черг спадкоємців за законом.
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України). 
Відповідно до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. 
Згідно зі статтею 328 ЦК України, в редакції на час відкриття спадщини, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Положеннями ч. 1 ст. 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державної реєстрації.
Відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень урегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом.
З огляду на викладене апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів підтверджуючих, що за життя її батько ОСОБА_3 в установленому законом порядку оформив право власності на дворядний корівник. 
При цьому якщо на об`єкт нерухомого майна не було видано правовстановлюючого документа і відповідне право власності не було зареєстровано в установленому законом порядку, то у разі смерті особи її права та обов`язки щодо такого нерухомого майна входять до складу спадщини на підставі статей 1216, 1218 ЦК України. 
Окрім цього, колегія суддів констатує, що відповідно до ч. 1 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач повинен викласти свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. 
На переконання колегії суддів, звертаючись із цим позовом до Ракошинської сільської ради, позивачка ОСОБА_1 не зазначала у чому саме полягає її спір з Ракошинською сільською радою, які саме її майнові права підлягають судовому захисту і в чому виразилося їх порушення, невизнання або оспорювання сільською радою, оскільки з матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 , як єдина спадкоємниця за батьком ОСОБА_3 , зверталася до відповідача з метою здійснення дій, необхідних для набуття в порядку спадкування права власності на даний дворядний корівник.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскаржуване рішення місцевого суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.
Доводи апеляційної скарги, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і не спростовують висновки суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 січня 2020 року залишити без змін. 

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду на протязі тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 жовтня 2020 року.

Суддя-доповідач 

Судді