ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/1261/20  Номер провадження 22-ц/814/2565/20	Головуючий у 1-й інстанції Олефір А. О.  Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2020 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
 головуючого судді Прядкіної О.В., 
суддів:  Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,
 розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення та виклику сторін в м. Полтаві цивільну справу  за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 23 вересня 2020 року, прийнятого під головуванням судді Олефір А.О. в м. Глобине у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року ТОВ «Вердикт Капітал» звернулося до районного суду із вказаним позовом. Зазначало, що між ОСОБА_1 та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено кредитний договір №500383549 від 19.06.2013 року, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 16620,20 грн. зі сплатою 14,99 % річних. 21 червня 2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту №500383549 від 19.06.2013 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та Боржником. 26 грудня 2018 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «ВЕСТА» було укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило ТОВ «ФК «ВЕСТА» право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту №500383549 від 19.06.2013 року. 16 січня 2019 року між ТОВ «ФК «ВЕСТА» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «ФК «ВЕСТА» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту №500383549 від 19.06.2013 року, укладеного між ТОВ «Кредитні ініціативи» та Боржником.
У зв`язку з невиконанням умов договору утворилась заборгованість у ОСОБА_1  перед банком, яка складає 39368,75 грн., з яких: 1006,56 грн. - нараховані 3 % річних, 2251,55 грн. – втрати від інфляції, 3008,18 грн. – подвійна облікова ставка НБУ; 11168,38 грн. - заборгованість за кредитом (за тілом кредиту); 1166,08 грн. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; 2418 грн. - заборгованість  за нарахованими відсотками згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості); 18350 грн. - заборгованість по пені.
Просило стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором №500383549 від 19.06.2013 року, судові витрати у сумі 2102 грн. та понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 20000 грн.

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 23 вересня 2020 рокув задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №500383549 від 19.06.2013 року відмовлено.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн. 
Рішення оскаржило ТОВ «Вердикт Капітал», яке в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 20 000 грн. та відмовити ОСОБА_1 у стягненні витрат на правничу допомогу у розмірі 6 000 грн.
У відзиві на апеляційну скаргу  ОСОБА_1   вважає рішення районного суду вірним та просить залишити його без змін.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав:
Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що до позовної заяви додано копію анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум-готівка», Довідку про умови кредитування з використанням картки «Максимум-готівка» та заяву на відкриття поточних рахунків в ПАТ «Альфа-Банк», виданих на ім`я ОСОБА_2 .
Розрахунок боргу 3% річних, розрахунок інфляційних збитків та періоди нарахування пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, що надані до позивної заяви, видані щодо клієнта ОСОБА_2 та по кредитному договору №630026933 від 10 вересня 2013 року.
21 червня 2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір факторингу, відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» право грошової вимоги до Боржників за договорами кредиту, зазначених в Додатку №12 до Договору.
       26 грудня 2018 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «ВЕСТА» було укладено Договір факторингу, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило ТОВ «ФК «ВЕСТА» право вимоги грошової вимоги до Боржників за договорами кредиту, зазначених в Додатку №1-1 до Договору.
16 січня 2019 року між ТОВ «ФК «ВЕСТА» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір про відступлення прав вимоги №16-01/19/1, відповідно до якого ТОВ «ФК «ВЕСТА» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» грошової вимоги до Боржників за договорами кредиту, перелік яких міститься в Додатку №12 до Договору.

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд своє рішення мотивував тим, що 
матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження наявності кредитних правовідносин між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 .
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком.
Звертаючись з позовною заявою ТОВ «Вердикт Капітал» просило стягнути заборгованість з ОСОБА_1 за кредитним договором №500383549 від 19.06.2013 року.
Між тим, до позовної заяви додано документи, що підтверджують укладення кредитного договору №630026933 від 10 вересня 2013 року з ОСОБА_2 - особою, яка не є стороною у справі.

З наданих договорів факторингу від 21 червня 2016 року, від 26 грудня 2018 року та від 16 січня 2019 року також не вбачається відступлення права грошової вимоги відносно ОСОБА_1 .
Не спростовують висновків суду посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції мав залишити позовну заяву без руху, надавши строк для усунення недоліків для надання доказів, які б підтверджували наявність кредитних правовідносин між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 . 
Статтею 175 ЦПК України визначено форму та зміст позовної заяви.
Згідно ч.1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Зважаючи на те, що позовна заява ТОВ «Вердикт Капітал» зазначеним вимогам відповідала, у районного суду  були  відсутні  підстави для залишення її   без руху. 
Додані до позовної заяви додатки є доказами, які підлягають оцінці відповідно до приписів ст.89 ЦПК України.
Більш того, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.7 постанови № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» суд не вправі через неподання доказів при пред`явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику. 
Крім того, подання доказів врегульовано ст.83 ЦПК України, якою визначено, що позивач повинен подати докази разом з поданням позовної зави.
Частина 8 цієї ж статті передбачає, що докази, не подані у встановлений законом строк, до розгляду судом не приймаються.
Отже, районний суд, оцінивши надані позивачем докази, прийшов до вірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Звертаючись із даною апеляційною скаргою, ТОВ «Вердикт Капітал» додає пакет документів на 68 аркушах ( а.с.159-232), які не досліджувались районним судом та їм не була дана відповідна оцінка.
При цьому товариство не заявляє клопотання про приєднання  вказаних  документів та не наводить взагалі наявності поважних причин, які б унеможливлювати пред`явити зазначений доказ в суді першої інстанції.
Відповідно до ч.3,6 ст.367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Виходячи з наведеного, посилання в апеляційній скарзі на нові документи та докази не може бути прийняте, оскільки ТОВ «Вердикт Капітал» не обгрунтована неможливість їх подання до суду першої інстанції за відсутності будь- яких перешкод для цього.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, на переконання апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи і спростовуються наявними у справі доказами.
Відповідно до  ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи в апеляційній скарзі щодо стягнення витрат за надану відповідачеві правничу допомогу оцінюються колегією суддів з огляду на таке :
Так, 02.09.2020 року ОСОБА_1 подав до районного суду відзив на позовну заяву ТОВ «Вердикт Капітал» та просив відмовити у задоволенні позову, стягнути з товариства на його користь 6000 грн. понесених витрат на правничу допомогу.
До відзиву надав копію цивільно-правового договору з надання послуг від 20 серпня 2020 року укладеного з адвокатом Репецьким В.О.
Згідно п.3.1. вказаного договору вартість послуг виконавця з правової та інформаційно-консультативної допомоги з юридичних питань, що вникають у результаті спору, становить 6000 грн. (а.с. 140).
Надані адвокатом Репецьким В.О. послуги ОСОБА_1 оплатив, що підтверджується квитанцією № б/н від 20 серпня 2020 року (а.с. 142).
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу.
Частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною 8 цієї ж статті визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі  ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.  Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
За змістом ст.137 ЦПК України   розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Отже, витрати на професійну правничу допомогу на суму 6000 грн., яку просив відшкодувати ОСОБА_1 , є співмірними із виконаними адвокатом роботами.
Крім того, позивачем не заявлено клопотань щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на наявних у справі доказах,  ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» залишити без задоволення.
Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 23 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий-суддя                                                                           О. В. Прядкіна
Судді:                                                                                        С. Б. Бутенко
                                                                                    О. І. Обідіна
Повний текст постанови складено 03.12.2020 р.