УХВАЛА

30 листопада 2020 року 
м. Київ
справа № 360/1953/20
адміністративне провадження № К/9901/31925/20  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Уханенка С.А.,
суддів - Мацедонської В.Е., Шевцової Н.В., 
перевірив касаційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України в Луганській області на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2020   року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, 
В С Т А Н О В И В:
У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної казначейської служби України в Луганській області (далі - ГУ ДКС в Луганській області), в якому просив: визнати протиправним зупинення відповідачем виконання судового рішення у справі №360/4274/19 в частині стягнення на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Луганській області витрати щодо сплаті судового збору в сумі 768,40 грн; зобов`язати ГУ ДКС в Луганській області поновити виконання судового рішення у справі №360/4274/19 в частині стягнення на його користь 768,40 грн сплаченого судового збору.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 21 липня 2020 року в позові відмовлено.
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2020 року скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нове рішення про часткове задоволення позову. Зобов`язано ГУ ДКС України в Луганській області поновити виконання та виконати рішення Луганського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2019 року у справі №360/4274/19 за виконавчим листом №360/4274/19 в частині стягнення на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Луганській області витрат зі сплати судового збору в сумі 768,40 грн. В іншій частині позову відмовлено.
20 листопада 2020 року ГУ ДКС в Луганській області подало касаційну скаргу на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2020 року, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення ним норм процесуального права. Заявник зазначає, що справа становить фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та виняткове значення для відповідача, оскільки судове рішення у справі №360/4274/19 ним вже виконане, тому просить переглянути справу, скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду апеляційної інстанції.
Предметом спору у цій справі є бездіяльність органу казначейської служби щодо примусового стягнення коштів за рішенням суду.
Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Порядок розгляду справ за правилами спрощеного позовного провадження, визначений Главою 10 КАС України.
Так, частинами  першою - другою статті 257 КАС України установлено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Згідно з частиною четвертою статті 257 КАС України такими винятками є справи у спорах: щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 29 травня 2020 року призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
У касаційній скарзі заявник послався на фундаментальне значення справи для формування єдиної правозастосовчої практики та виняткове значення для відповідача, оскільки на час розгляду справи судом апеляційної інстанції судове рішення у справі №360/4274/19 в частині стягнення з боржника судового збору відповідачем виконано. Однак, такі доводи не дають підстав для висновку, що судові рішення, постановлені у зазначеній справі можливо віднести до випадків, встановлених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, оскільки добровільне виконання відповідачем судового рішення не свідчить про фундаментальне значення цієї справи та її винятковість.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з пунктом 8 частини другої якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та, у визначених законом випадках, - на касаційне оскарження судового рішення.
Зазначена конституційна норма кореспондується з положеннями частини першої статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
З огляду на відхилення Верховним Судом, зазначених заявником виняткових обставин, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, які є передумовою для перевірки вмотивованості підстав, визначених частиною четвертою статті 328 КАС України, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.
Керуючись статтями 248, пунктом 6 частини першої 333 КАС України, Суд
У Х В А Л И В :
1. У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Державної казначейської служби України в Луганській області на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2020    року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
2. Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач:                                                                                 С.А. Уханенко
Судді:                                                                                                    В.Е. Мацедонська
                                                                                                    Н.В. Шевцова