ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2020 року 
м. Київ
справа №820/6326/16
адміністративне провадження №К/9901/35639/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Пасічник С.С.,
суддів: Васильєвої І.А.,  Юрченко В.П., 
розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Київської об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: головуючого судді Яковенка М.М., суддів Лях О.П., Старосуда М.І. від 23 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Київської об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Київської об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (далі - відповідач, Інспекція), в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 03 листопада 2016 року №0042351304 та №0042361304.

Обґрунтовуючи позовну заяву, посилався на безпідставність висновків відповідача про заниження позивачем податку на доходи фізичних осіб внаслідок невключення до загального річного оподатковуваного доходу і недекларування доходу у вигляді суми боргу, анульованого Комунальним підприємством «Харківські теплові мережі», у розмірі 4998,00 грн., адже будь-якого повідомлення про списання кредиторської заборгованості за теплову енергію у зв`язку із спливом строку позовної давності ОСОБА_1 не отримував і не обізнаний про наявність такої заборгованості.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 24 січня 2017 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Суд першої інстанції, постановляючи рішення, дійшов висновку про невключення позивачем до загального річного оподаткованого доходу і недекларування ним суми доходу у вигляді списаної Комунальним підприємством «Харківські теплові мережі» у 2014 році кредиторської заборгованості за теплову енергію у зв`язку зі спливом строку позовної давності в сумі 4998,00 грн., чим порушено вимоги підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49, підпункту 164.2.7 17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (далі - ПК України), а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення є законними і не підлягають скасуванню.

Харківський апеляційний адміністративний суд постановою від 23 березня 2017 року постанову суду першої інстанції скасував та ухвалив нове рішення про задоволення позову; визнав протиправними та скасував податкові повідомлення-рішення.

Приймаючи таке рішення, суд апеляційної інстанції виходив з того, що наявними в матеріалах справи доказами не підтверджується отримання позивачем доходу у вигляді списаної кредиторської заборгованості в сумі 4998,00 грн., за якою минув строк позовної давності, а відповідачем в порядку виконання обов`язку, визначеного частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року; далі - КАС України), не доведено таких обставин, у тому числі надходження інформації від Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» у вигляді листа від 24 травня 2016 року №09-2209.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, Інспекція подала до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування ним норм матеріального права, а також порушення процесуальних норм - вирішення спору без повного та всебічного з`ясування всіх обставин у справі, просила його скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Обґрунтовуючи касаційну скаргу, зазначила про помилковість позиції апеляційного суду, оскільки за результатами проведеної документальної позапланової невиїзної перевірки було встановлено, що за даними ЦБ ДРФО та отриманої від Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» інформації ОСОБА_1 у 2014 році отримав дохід у вигляді списаної кредиторської заборгованості в сумі 4998,00 грн., за якою минув строк позовної давності, який не був відображений у декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік, як такий, що підлягає оподаткуванню відповідно до підпункту 164.2.7 пункту 164.2 статті 164 ПК України.

Позивач не реалізував своє процесуальне право на подання заперечень на касаційну скаргу відповідача.

Справа передана до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VІІ «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Переглянувши судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги.

Так, судами попередніх інстанцій встановлено, що Інспекцією проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності та повноти сплати ОСОБА_1 податку на доходи фізичних осіб за 2014 рік, за результатами якої складено акт від 27 вересня 2016 року №2794/20-31-13-04-08/ НОМЕР_1 , в якому встановлено порушення позивачем вимог підпункту 164.2.7 пункту 164.2 статті 164 ПК України, а саме не включено до загального річного оподатковуваного доходу і не задекларовано суму доходу у вигляді списаної кредиторської заборгованості в сумі 4998,00 грн., за якою минув строк позовної давності, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб у сумі 749,70 грн.; пунктів 49.1, 49.2, підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 ПК України, а саме не подано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2014 рік.

Наведений висновок контролюючого органу ґрунтується на тому, що згідно відомостей ЦБ ДРФО та інформації, зазначеної у листі Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» від 24 травня 2016 року за №09-2209, позивачем у 2014 році отримано дохід у вигляді суми списаної заборгованості у розмірі 4998,00 грн. за укладеним цивільно-правовим договором, за якою минув строк позовної давності, однак не включено його до податкової декларації про доходи та майновий стан за 2014 рік.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 03 листопада 2016 року: №0042351304, відповідно до якого позивачу визначено грошове зобов`язання за платежем «податок на доходи фізичних осіб» на суму 937,01 грн., у тому числі за основним платежем - 749,70 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 187,40 грн.; №0042361304, яким до позивача застосовані штрафні санкції в сумі 170 грн.

Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.

В аспекті заявлених вимог, з огляду на фактичні обставини, установлені судами, Верховний Суд вказує на таке.

Згідно з підпунктами 163.1.1 та 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до абзацу другого пункту 164.1 статті 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід - це будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

За правилами підпункту 164.2.7 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається сума заборгованості платника податку за укладеним ним цивільно-правовим договором, за якою минув строк позовної давності та яка перевищує суму, що становить 50 відсотків місячного прожиткового мінімуму, діючого для працездатної особи на 1 січня звітного податкового року, крім сум податкової заборгованості, за якими минув строк позовної давності згідно з розділом II цього Кодексу, що встановлює порядок стягнення заборгованості з податків, зборів і погашення податкового боргу. Фізична особа самостійно сплачує податок з таких доходів та зазначає їх у річній податковій декларації.

За визначенням підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 безнадійною заборгованістю визнається, окрім іншого, заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.

Отже заборгованість платника податку за укладеним ним цивільно-правовим договором, за якою минув строк позовної давності та яка перевищує суму, що становить 50 відсотків місячного прожиткового мінімуму, діючого для працездатної особи на 1 січня звітного податкового року, вважається безнадійною; платник податку зобов`язаний відобразити таку суму боргу у складі оподатковуваного доходу відповідного періоду з обчисленням та перерахуванням до бюджету суми податку за ставкою, встановленою статтею 167 ПК України.

У справі, яка розглядається, апеляційний суд виходив з того, що відповідачем на вимогу суду в ході розгляду справи не надано жодних доказів наявності у позивача кредиторської заборгованості перед Комунальним підприємством «Харківські теплові мережі» в сумі 4998,00 грн., за якою минув строк позовної давності, доказів відображення кредитором таких відомостей у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку у 2014 році, у тому числі відомостей з ЦБ ДРФО, а також листа Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» від 24 травня 2016 року за №09-2209, на який посилається Інспекція у акті перевірки.

Також суд апеляційної інстанції зазначив, що зі змісту рішення Київського районного суду м.Харкова від 19 травня 2014 року по справі №640/5356/14-ц, яке взяв до уваги суд першої інстанції у цій справі, не вбачається, що мала місце відмова у задоволенні позову Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» у зв`язку зі спливом строку позовної давності в сумі 4998,00 грн., що призвело до списання такої заборгованості у періоді з жовтня 2005 року по квітень 2010 року.

Наведені вище обставини та правове регулювання спірних правовідносин свідчать про цілком об`єктивний висновок суду апеляційної інстанції щодо недоведеності відповідачем - суб`єктом владних повноважень, на якого положеннями частини 2 статті 71 КАС України (в редакції, чинній на момент розгляду справи судами попередніх інстанцій) покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, якщо він заперечує проти адміністративного позову, обставин отримання позивачем доходу у вигляді списаної безнадійної кредиторської заборгованості в сумі 4998,00 грн., який у відповідності до підпункту 164.2.7 пункту 164.2 статті 164 ПК України підлягає включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, й, відповідно, наявність у позивача обов`язку сплати податку з доходів фізичних осіб.

Наведені у касаційній скарзі доводи відповідача не спростовують такого висновку суду апеляційної інстанції і зводяться лише до переоцінки встановлених обставин справи, що згідно положень статті 341 КАС України виходить за межі повноважень касаційного суду.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а також відсутність підстав вважати, що суд апеляційної інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права чи порушення процесуальних норм, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги Інспекції без задоволення, а оскарженого рішення апеляційного суду - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 359 КАС України, Суд 

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Київської об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення, а постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

Судді	С.С. Пасічник І.А. Васильєва   В.П. Юрченко