16.12.20
22-ц/812/2018/20

Єдиний номер справи 488/3634/16-ц 
Провадження 22-ц812/2018/20                         Головуючий по 1 інстанції Лазарева Г.М. 
                                Головуючий і доповідач по 2 інстанції Колосовський С.Ю.

П О С Т А Н О В А 
І м е н е м У к р а ї н и

16 грудня 2020р.                                                 м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі: 

Колосовський С.Ю., Локтіонова О.В., Ямкова О.О., 

секретар судового засідання – Колосова О.М., 

за участі: позивача ОСОБА_1 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 

на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16 вересня 2020р.

за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Миколаївський суднобудівний завод «Океан» про стягнення заборгованості по заробітній платі,

встановила:
       
У вересні 2016р. ОСОБА_1 пред`явив позов до ПАТ «Миколаївський суднобудівний завод «Океан» про стягнення 1525000 грн. заборгованості по заробітній платі.
Позивач зазначав, що 08.08.2014р. був прийнятий на роботу на посаду директора з правових питань ПАТ «Миколаївський суднобудівний завод «Океан» з посадовим окладом 25000 грн., про що керівником останнього – ОСОБА_2 видано наказ від 08.08.2014р. № 3/к/м. 
08.08.2014р. він ознайомився з наказом і був фактично допущений до роботи та виконував її, а саме: здійснював претензійно-позовну роботу, приймав участь під час розгляду судових справ, представляв інтереси підприємства з іншими суб`єктами, отримував і опрацьовував поштову кореспонденцію. 
Враховуючи те, що з часу прийняття на роботу він жодного разу не отримував заробітну плату, позивач з врахуванням подальших уточнень просив стягнути на його користь 1525000 грн. заборгованості по заробітній платі за період з серпня 2014р. по вересень 2019р.
Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16 вересня 2020р. у задоволені позову відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на незаконність рішення суду, просив його скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Відповідач, в поданому відзиві на апеляційну скаргу, вважає рішення суду законним і обґрунтованим. 
Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
За правилами ст.ст.21,24 КЗпП трудовий договір є угода між працівником та власником підприємства або уповноваженим ним органом чим фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Відповідно до п.1,5 Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій (затверджено наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства фінансів України від 28.06.1993 N 43, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30 червня 1993 року за № 76) сумісництвом вважається виконання працівником, крім своєї основної, іншої регулярної оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому ж або іншому підприємстві, в установі, організації або у громадянина (підприємця, приватної особи) за наймом. Оплата праці сумісників здійснюється за фактично виконану роботу.
Згідно зі ст.1021 КЗпП, ст.19 Закону “Про оплату праці”, п.2 постанови Кабінету міністрів України від 3 квітня 1993 р. N 245 «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій» працівники, які працюють за сумісництвом, одержують заробітну плату за фактично виконану роботу.
Як роз`яснив Верховний Суду України в п. 14 постанові Пленуму вiд 24.12.99р. №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату працi», вiдповiдно до ст.1021 КЗпП працiвники, якi працюють за сумiсництвом (виконують, крiм основної, у вiльний вiд неї час й iншу роботу на умовах трудового договору в того самого чи iншого роботодавця), одержують заробiтну плату за фактично виконану роботу без обмеження її певним розмiром. Пiд фактично виконаною роботою слiд вважати роботу, виконання якої вiдображено у вiдрядному нарядi, або роботу, виконання якої зафiксовано в табелi облiку робочого часу.
Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 17.09.2013р. працює у філії «Дельта-лоцман» ДП «Адміністрація морських портів України» радником з правових питань в порядку переведення з ДП «Дельта-лоцман», а з 18.04.2017р. – провідним юрисконсультом юридичного управління.
Запис про роботу  ОСОБА_1 за сумісництвом на іншому підприємстві у цей час в його трудовій книжці не здійснювався.
Наказом президента ПАТ «Миколаївський суднобудівний завод «Океан» ОСОБА_2 від 09.06.2014р. № 06/09 затверджено штатний розпис з 7 штатних одиниць та введено його в дію з 09.06.2014р., за яким посада директора з правових питань відсутня, як і будь-яка посада з окладом 25000 грн.
Такий же штатний розпис було затверджено наказом президента ПАТ «Миколаївський суднобудівний завод «Океан» Морозовим В.М. від 05.01.2015р. № 01/05.
08 серпня 2014р. президентом ПАТ «Миколаївський суднобудівний завод «Океан» ОСОБА_2 підписано наказ № 3/к/м про призначення ОСОБА_1 з 08.08.2014р. на посаду директора з правових питань з посадовим окладом 25000 грв.
11 серпня 2014р. та 01 грудня 2014р. президентом ПАТ «Миколаївський суднобудівний завод «Океан» ОСОБА_2 на ім`я ОСОБА_1 видані довіреності на представництво інтересів товариства до 31 грудня 2015р. 
Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 14.01.2015р. у справі № 915/1508/14, залишеної без змін постановою Вищого господарського суду України від 19 березня 2015р., визнано недійсним рішення позачергових зборів ПАТ «Миколаївський суднобудівний завод «Океан» від 04.11.2013р., оформлене протоколом № 04/11/2013. Визнано недійсним рішення Наглядової ради ПАТ «Миколаївський суднобудівний завод «Океан» щодо призначення президентом (керівником) Морозова В.М.
Постановою господарського суду Миколаївської області від 25 листопада 2015р. ПАТ «Миколаївський суднобудівний завод «Океан» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.
Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 23 червня 2016р. відхилені грошові вимоги ОСОБА_2  до ПАТ «Миколаївський суднобудівний завод «Океан»  в сумі 105358,7 грн. через їх безпідставність. 
За даними арбітражного керуючого, а також аудиторської фірми «Закон-аудит» будь-яка інформація щодо бухгалтерського та кадрового обліку щодо  ОСОБА_1 як в паперовій, так і в електронній формі на ПАТ «Миколаївський суднобудівний завод «Океан» відсутня.
Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб ДФС України ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за період з 3 кварталу 2014р. по 1 квартал 2020р. доходи від ПАТ  «Миколаївський суднобудівний завод «Океан»  (ЄДРПОУ 14307653) не отримував.
За даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування в обліковій картці ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) відсутня інформація щодо нарахування та сплати єдиного соціального внеску страхувальником ПАТ «Миколаївський суднобудівний завод «Океан» за період з серпня 2014р. по серпень 2020р.
Позовна заява ОСОБА_1 свідчить про те, що вперше він звернувся з приводу належному йому заробітної плати 08 червня 2016р. до ліквідатора ПАТ «Миколаївський суднобудівний завод «Океан».
Обґрунтувань чому він не звертався з цього приводу до особи, яка видавала йому довіреності на представництво інтересів ПАТ «Миколаївський суднобудівний завод «Океан» і наказ № 3/к/м від 08.08.2014р., а після рішення Одеського апеляційного господарського суду від 14.01.2015р., до іншої уповноваженої особи, позивач не навів і відповідних доказів не надав. 
Наведені факти, а саме відсутність у штатному розписі посади директора з правових питань, а також будь-якої документації, яка стосується кадрового, бухгалтерського та податкового обліку щодо ОСОБА_1 свідчать про те, що останній не перебував і не міг перебувати з ПАТ «Миколаївський суднобудівний завод «Океан» у трудових відносинах. У зв`язку з чим, суд дійшов до вірного висновку про відсутність підстав, передбачених ст.115 КЗпП для стягнення на користь позивача заробітної плати.
Участь ОСОБА_1 у судових засіданнях по справі № 5016/1284/2012 (5/45) 03.09.2014р., 29.10.2014р., 19.11.2014р., 14.01.2015р., по справі № 915/55/14 24.12.2014р., 24.06.2015р., по справі № 915/1508/14 19.03.2015р., по справі №915/2185/14 07.04.2015р., по справі № 915/2187/14 09.04.2015р., по справі № 915/2186/14 14.04.2015р., по справі № 915/2261/14 21.05.015р., 18.06.2015р., а також складання процесуальних документів можлива і на підставі цивільно-правової угоди, що підтверджується довіреностями від 11 серпня 2014р., 01 грудня 2014р. в яких не зазначено, що він уповноважується на представництво саме як працівник ПАТ «Миколаївський суднобудівний завод «Океан». 
       Оскільки суд ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, то апеляційна скарга в силу ст.375 ЦПК підлягає відхиленню.
Керуючись ст.ст.367,374,375,382 ЦПК, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення, а рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16 вересня 2020р. - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 16 грудня 2020р.

Головуючий:                                        Судді: