ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 жовтня 2020 року                                                                                 Справа № 906/904/16 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
Головуючий суддя Тимошенко О.М., суддя Бучинська Г.Б. ,  суддя Василишин А.Р. 
секретар судового засідання Котюбіна А.О. 
за участю представників:
апелянтів: Балєв В.П. (ліквідатор), Махиніч Н.В.,
кредиторів: не з`явились,
від ОСОБА_1 : Чирський Ю.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Староолександрівка" Балєва В.П. та Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" на рішення Господарського суду Житомирської області, ухвалене 22.06.2020 року суддею Макаревичем В.А. у м. Житомир  (повний текст рішення складено 30.06.2020 року) у справі № 906/904/16
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімічна компанія "Вітагро"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Староолександрівка"
про банкрутство

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 23.04.2019 року заяву ліквідатора ТзОВ "Староолександрівка" Балєва В.П. від 25.05.2018 року № 02-01/148 задоволено. Покладено субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями ТзОВ "Староолександрівка" на ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ТзОВ "Шпат-Агро". Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ТзОВ "Шпат-Агро" на користь ТзОВ "Староолександрівка" грошові кошти в сумі 2567502, 09 грн.            
Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.08.2019 року у справі № 906/904/16 залишено без змін ухвалу Господарського суду Житомирської області від 23.04.2019 року. 
Постановою Верховного Суду від 30.10.2019 року ухвалу Господарського суду Житомирської області від 23.04.2019 року та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.08.2019 року у справі № 906/904/16 в частині покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства на ОСОБА_1 скасовано; справу № 906/904/16 у відповідній частині направлено на новий розгляд до Господарського суду Житомирської області; в іншій частині ухвалу Господарського суду Житомирської області від 23.04.2019 року та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.08.2019 року у справі № 906/904/16 залишено без змін.
За результатами нового розгляду справи, рішенням Господарського суду Житомирської області від 22.06.2020 року у справі № 906/904/16 в задоволенні заяви ліквідатора ТзОВ "Староолександрівка" Балєва В.П. від 25.05.2018 року за № 02-01/148 в частині покладення на ОСОБА_4 субсидіарної відповідальноcті за зобов`язаннями ТзОВ "Староолександрівка" у зв`язку з доведенням його до банкрутства у межах справи № 906/904/16 - відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, ліквідатор ТзОВ  "Староолександрівка" Балєв В.П. звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить останнє скасувати та прийняти нове рішення, яким заяву ліквідатора ТзОВ "Староолександрівка" Балєва В.П. від 25.05.2018 року № 02-01/148 в частині покладення на ОСОБА_1 субсидіарної відповідальноcті за зобов`язаннями ТзОВ "Староолександрівка" у зв`язку з доведенням його до банкрутства, задоволити. 
Ліквідатор вважає, що рішення Господарського суду Житомирської області від 22.06.2020 року є незаконним, необґрунтованим, винесеним з неповним та неправильним встановленням обставин, які мають значення для справи та без врахування викладеної у постанові від 30.10.2019 року правової позиції Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.08.2020 року прийнято апеляційну скаргу до розгляду в новому складі суду та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ліквідатора ТзОВ "Староолександрівка" Балєва В.П. на рішення Господарського суду Житомирської області від 22.06.2020 року у справі № 906/904/16; призначено скаргу до розгляду в судовому засіданні.
Крім того, також не погодившись із вказаним рішенням місцевого господарського суду, АТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить останнє скасувати та прийняти нове рішення, яким заяву ліквідатора ТзОВ "Староолександрівка" Балєва В.П. від 25.05.2018 року № 02-01/148 в частині покладення на ОСОБА_1 субсидіарної відповідальноcті за зобов`язаннями ТзОВ "Староолександрівка" у зв`язку з доведенням його до банкрутства, задоволити.
Скаржник, як кредитор у справі, не погоджується з рішенням Господарського суду Житомирської області від 22.06.2020 року у справі № 906/904/16 та вважає вказане судове рішення прийнятим з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права, а отже, на думку останнього, воно підлягає скасуванню.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.08.2020 року  прийнято апеляційну скаргу до розгляду в новому складі суду та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" на рішення Господарського суду Житомирської області від 22.06.2020 року у справі № 906/904/16.
Аргументи апелянтів зводяться до того, що ОСОБА_1 під час перебування на посаді директора товариства проявив бездіяльність щодо оскарження угод про розірвання договорів оренди, не вжив заходів щодо повернення виведених з обігу товариства грошових коштів, не приймав участі в судових засіданнях у спорах про стягнення коштів з товариства (відсутні будь-які заперечення чи дії по врегулювання спору), вчасно не переоформив зразки підпису на банківських картках. Зазначена бездіяльність на думку останніх також є підставою для покладення субсидіарної відповідальності на останнього. 
Від  ОСОБА_4 на адресу суду надійшов відзив на апеляційні скарги, відповідно до якого останній вважає скарги Балова В.П. та АТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" необґрунтованими, а рішення Господарського суду Житомирської області від 22.06.2020 року у справі № 906/904/16 законним.
Інші учасники провадження у справі правом подачі відзиву на апеляційні скарги не скористались.
В судовому засіданні представник АТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" та ліквідатор ТзОВ "Староолександрівка" Балєв В.П. вимоги апеляційних скарг підтримали, просили оскаржуване рішення скасувати.
Представник ОСОБА_4 в судовому засіданні вимоги апеляційних скарг заперечив та просив їх залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Інші учасники провадження явки своїх представників не забезпечили, про час та місце розгляду апеляційних скарг усі учасники провадження були повідомлені судом належним чином.
Зважаючи на те, що учасники провадження були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду та явка представників обов`язковою не визнавалась, судова колегія дійшла висновку про відсутність перешкод для розгляду апеляційних скарг.
Обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з урахуванням повноважень, визначених в ст. 269 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню. При цьому, апеляційний суд встановив наступні обставини та керувався такими мотивами. 
Як вбачається з матеріалів справи, постановою Господарського суду Житомирської області від 07.12.2017 року ТзОВ "Староолександрівка" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором арбітражного керуючого Балєва В.П.
Як зазначено вище, ліквідатор банкрута Балєв В.П. звернувся до місцевого господарського суду із позовною заявою (із врахуванням заяви з викладенням правової позиції стосовно вимог щодо покладення на ОСОБА_4 субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями банкрута у зв`язку з доведенням його до банкрутства № 02-01/4 від 08.01.2020 року), у якій просив покласти, зокрема, на ОСОБА_1 субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями банкрута, зазначаючи про відсутність будь-яких управлінських, раціоналізаторських та розумних рішень з його сторони та те, що він проявив по відношенню до банкрута повну бездіяльність, що створило умови для його стійкої неплатоспроможності та доведення останнього до банкрутства.
В силу ч. 1 ст. 619 ЦК України, договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи. 
Таким законом, який передбачає поряд із відповідальністю боржника додаткову (субсидіарну) відповідальність іншої особи, станом на дату подання заяви був Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".  Наразі, таким є Кодекс України з процедур банкрутства. 
Згідно ч. 2 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства, під час здійснення своїх повноважень ліквідатор має право заявити вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства. Розмір зазначених вимог визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою. У разі банкрутства боржника з вини його засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі з вини керівника боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають змогу іншим чином визначати його дії, на засновників (учасників, акціонерів) боржника - юридичної особи або інших осіб у разі недостатності майна боржника може бути покладена субсидіарна відповідальність за його зобов`язаннями. Стягнені суми включаються до складу ліквідаційної маси і можуть бути використані лише для задоволення вимог кредиторів у порядку черговості, встановленому цим Кодексом.  Субсидіарна відповідальність у справах про банкрутство це самостійний цивільно-правовий вид відповідальності, який покладається на засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі керівника боржника при наявності підтвердження вини вказаних осіб у доведенні юридичної особи (боржника у справі про банкрутство) до стану неплатоспроможності. 
Відповідно до Методичних рекомендацій щодо виявлення ознак неплатоспроможності підприємства та ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства, які затверджених Наказом Міністерства економіки України від 19.01.2006 року № 14, об`єктом аналізу є фінансово-господарський стан підприємств, зокрема фінансові, виробничі та інвестиційні аспекти їх діяльності. Активами підприємства-боржника є ресурси, контрольовані підприємством в результаті минулих подій, використання яких, як очікується, приведе до надходження економічних вигод у майбутньому. У зазначених Методичних рекомендаціях доведення до банкрутства визначено як умисне, з корисних мотивів, іншої особистої заінтересованості або в інтересах третіх осіб вчинення уповноваженою особою дій, що призвели до стійкої фінансової неспроможності суб`єкта господарської діяльності, якщо це завдало великої шкоди державі чи кредитору. 
Правом ініціювати питання про притягнення до субсидіарної відповідальності за доведення до банкрутства закон наділяє лише ліквідатора боржника.  Саме детальний аналіз ліквідатора фінансового становища банкрута у поєднанні з дослідженням ним підстав виникнення заборгованості боржника перед кредиторами у справі про банкрутство, дозволяє ліквідатору банкрута виявити наявність чи відсутність дій засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб щодо доведення до банкрутства юридичної особи. 
Відповідно до п. 4 Методичних рекомендацій, доведення до банкрутства - умисне, з корисливих мотивів, іншої особистої заінтересованості або в інтересах третіх осіб вчинення громадянином - засновником (учасником) або службовою особою суб`єкта господарської діяльності дій, що призвели до стійкої фінансової неплатоспроможності суб`єкта господарської діяльності, якщо це завдало великої матеріальної шкоди державі чи кредитору. 
Як вбачається із п. 1.3. Статуту ТзОВ "Староолександрівка", затвердженого зборами учасників банкрута (протокол № 1 від 24.01.2012 року) та зареєстрованого державним реєстратором, учасниками товариства були ОСОБА_3 ( у період з 24.01.2012 року по 12.02.2015 року була засновником ТзОВ "Староолександрівка" відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань) та ОСОБА_2 ( у період з 24.01.2012 року по 30.12.2014 року виконував обов`язки керівника; у період з 24.01.2012 року по 12.02.2015 року був засновником ТзОВ "Староолександрівка" відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань). 
Із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців вбачається, що ОСОБА_1 значиться керівником ТзОВ "Староолександрівка" з 30.12.2014 року. Також, в матеріалах справи наявний наказ від 30.12.2014 року про вступ на посаду новообраного директора - ОСОБА_1 та наказ від 30.12.2014 року про анулювання печаток ТзОВ "Староолександрівка" та введення у користування нових печаток.
Відповідно до Статуту банкрута (затвердженого зборами учасників протоколом №1 24.01.2012 року), цілями та предметом діяльності товариства вказано, зокрема, виробництво товарної сільськогосподарської продукції, її переробка і реалізація, сприяння розвитку ринку сільськогосподарської продукції, сільськогосподарської техніки, мінеральних добрив, засобів захисту рослин, пальномастильних матеріалів; вирощування зернових, технічних та решти культур, не віднесених до інших класів рослинництва; вироблення, заготівля, закуповування, переробка та реалізація продуктів харчування, а також продукція бджільництва, тваринництва, рибальства, мисливства та птахівництва; вирощування тварин, виведення та селекція нових і цінних порід тварин сільськогосподарського призначення. 
Основним видом діяльності товариства є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, з метою отримання прибутку в порядку передбаченому законодавством. 
Згідно п. 3.14 Статуту, для виконання статутних завдань товариство має право, зокрема, укладати договори оренди.
Як вбачається із листа Відділу у Пулинському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області № 33-622-99.3-293/2-17 від 03.02.2017 року, станом на 01.01.2013 року у користуванні ТзОВ "Староолександрівка" (на умовах оренди) рахувалося 757, 0989 га земель сільськогосподарського призначення, з них ріллі 720, 4816 га, сіножатей 17, 6 га, пасовищ 19, 0173 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У вказаному листі також вказано, що від 10.09.2014 року було підписано додаткові угоди з громадянами власниками земельних часток (паїв) та від 24.02.2015 року з Червоноармійською районною державною адміністрацією на не витребувані земельні частки (паї) про дострокове припинення договорів оренди на вищезазначені земельні ділянки. 
Судами встановлено, що 10.09.2014 між ТзОВ "Староолександрівка" в особі директора ОСОБА_2. та громадянами власниками земельних часток (паїв) було укладено додаткові угоди про дострокове розірвання договорів оренди землі, які були укладені 27.03.2012 року  строком оренди 7 років, а 24.02.2015 року року між ТзОВ "Староолександрівка" в особі директора ОСОБА_2. та Червоноармійською районною державною адміністрацією було укладено угоди про розірвання договорів оренди земельних ділянок, укладених 28.12.2012 року строком оренди на 10 років.
Поряд з цим, вбачається, що відтиски нової печатки ТзОВ "Староолександрівка"  виготовленої на замовлення новообраного директора ОСОБА_1 , є відмінними від відтиску печатки, яка використовувалась на документах ТзОВ "Староолександрівка" за підписами ОСОБА_2 , зокрема на копіях угод про розірвання договорів оренди від 10.09.2014 року та від 24.02.2015 року, а відтак, судом першої інстанції вірно констатовано, що спірні угоди не були скріплені печаткою новообраного директора ОСОБА_1 .
Згідно ухвали Господарського суду Житомирської області від 23.04.2019 року (у не скасованій частині), постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.08.2019 року (у не скасованій частині) та висновків постанови Верховного Суду від 30.10.2019 року у справі № 906/904/16 судами встановлено, що ліквідатором Балєвим В.П. було проведено аналіз фінансово-господарського стану ТзОВ "Староолександрівка", за результатами якого було складено звіт, відповідно до якого, за результатами проведеного аналізу, встановлено економічні ознаки доведення вищим та виконавчим органом управління ТзОВ "Староолександрівка" до його банкрутства. 
Згідно аналізу банківських виписок, на основний рахунок ТзОВ "Староолександрівка" надійшло 5049272, 50 грн. 
Згідно даних ліквідатора Балєва В.П. та при вивченні руху коштів по розрахунковому рахунку банкрута: - на розрахунковий рахунок ФОП Лігун С.В. було перераховано кошти на загальну суму 773000 грн. в якості оплати за послуги по очистці зерна та послуг по охороні; - на розрахунковий рахунок Житомирського КХП було перераховано кошти на загальну суму 146179, 25 грн. в якості оплати за послуги по очистці, сушці та зберіганні зерна; - кошти на загальну суму 1337417, 54 грн. було знято з розрахункового рахунку ТзОВ "Староолександрівка" особисто ОСОБА_2 за чеками; - кошти на загальну суму 145035 грн. було перераховано ОСОБА_2 в якості фінансової допомоги; - на розрахунковий рахунок СТОВ "Староолександрівське" було перераховано кошти на загальну суму 5000 грн. фінансової допомоги; на розрахунковий рахунок ТзОВ "Староолександрівська Агро" було перераховано кошти на загальну суму 229300 грн. фінансової допомоги; - на розрахунковий рахунок ТзОВ "Ялинівка Агро" було перераховано кошти на загальну суму 33000 грн. фінансової допомоги; - на розрахунковий рахунок ФОП Білецького С.В. було перераховано кошти на загальну суму 668914 грн. в якості оплати за послуги по дискуванню землі. Зазначене підтверджується наявними в матеріалах справи виписками по особовому рахунку банкрута у ПАТ "Райффайзен Банк Аваль".
Із надісланих на адресу суду від Коростенської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області податкових декларацій з податку на додану вартість ТзОВ "Староолександрівка" за період з 01.01.2014 року по лютий 2015 року вбачається, що останні підписані ОСОБА_2 , як керівником та ОСОБА_3 , як головним бухгалтером. Майнові активи у ліквідаційній масі банкрута становили 116, 17 грн. Вищевказані обставини, які стосуються ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , не спростовані.
Судами попередніх інстанцій встановлено, а ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не спростовано набуття коштів заінтересованими особами стосовно боржника без відповідних правових підстав.
Саме розірвання договорів оренди землі в поєднанні з тим, що основним видом діяльності боржника є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, з метою отримання прибутку в порядку передбаченому законодавством, а головним засобом виробництва у сільському господарстві є земля, при наявності зобов`язань боржника щодо поставки зерна майбутнього врожаю є діями, що стали причиною для виникнення заборгованості у останнього, що як наслідок стало підставою для стану неоплатності зазначеного товариства. 
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у період набуття коштів заінтересованими особами стосовно боржника та у період розірвання договорів оренди землі були особами, які мали можливість давати обов`язкові для боржника вказівки чи мали змогу іншим чином визначати його дії. 
Відтак, у матеріалах справи відсутні будь - які докази, які б свідчили про вчинені дії ОСОБА_1 для виникнення заборгованості у ТзОВ "Староолександрівка", що як наслідок стало підставою для стану неоплатності останнього.
Поряд з цим, окремим складом, який визначений законодавцем в якості підстави для покладення на засновників чи керівників банкрута субсидіарної відповідальності згідно до ч. 5 ст. 41 Закону про банкрутство, є винні дії тих осіб, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають можливість іншим чином визначати його дії. За загальним принципом у господарських правовідносинах обов`язок доведення відсутності протиправної бездіяльності у даному випадку в діях керівника товариства покладається на ОСОБА_1 . 
Судом першої інстанції підставно не прийнято до уваги як доказ у справі завірену копію заяви ОСОБА_1 від 24.01.2020 року про вчинення злочину на адресу Пулинського відділення поліції Новоград - Волинського відділу поліції ГУНП у Житомирській області, оскільки така заява від не може свідчити про вжиття заходів керівником боржника ОСОБА_1 у період з 30.12.2014 року до 13.04.2016 року.
Судами встановлено, що приступивши на посаду директора ТзОВ  "Староолександрівка", ОСОБА_1 було зроблено запити 30.12.2014 року та 30.01.2015 року до Володарськ - Волинської МДПІ у Житомирській області з метою отримання інформації щодо відкритих рахунків товариства. 
З матеріалів справи вбачається, що 18.03.2015 року ОСОБА_1 звернувся із запитом до УДАІ ГУ МВС України в Житомирській області про надання інформації про транспортні засоби, які зареєстровані за ТзОВ "Староолександрівка", на який отримано відповідь  № 6/1052 від 03.04.2005 року їх про відсутність. 18.03.2015 року ОСОБА_1 звернувся із запитом до Головного управління Держкомзему в Житомирській області, на який отримано відповідь № 28-6-0.2-5484/2-15 від 01.04.2015 року про відсутність зареєстрованих земельних ділянок за товариством. 03.04.2015 року ОСОБА_1 направив листа з вимогою до колишнього керівника банкрута про надіслання йому всієї документації та печатки.
Крім того, у матеріалах справи наявна нотаріально завірена заява свідка - ОСОБА_6 (виконуючий обов`язки генерального директора ТзОВ "Лотуре-Агро") з викладенням обставин у справі, у якій, зокрема, зазначено про те, що у період з 18.07.2014 року по 16.05.2016 року ОСОБА_6 працював на посаді виконуючого обов`язки генерального директора ТзОВ "Лотуре-Агро". ТзОВ "Лотуре - Агро" володіло 99, 99% статутного капіталу ТзОВ "Шпат - Агро". 15.12.2014 року ТзОВ "Лотуре - Агро", яке діяло з метою виявлення та збереження всіх активів компанії ТзОВ "Лотуре - Агро", включаючи дочірні компанії та їх активи, було призначено ОСОБА_1 керівником ТзОВ "Шпат - Агро". На посаді директора ТзОВ "Шпат - Агро", ОСОБА_1 виявив, що за договором купівлі-продажу від 2012 року ТзОВ "Шпат - Агро" придбало частку у розмірі 50% статутного капіталу ТзОВ "Староолександрівка" у ОСОБА_3 та частку у розмірі 50% статутного капіталу ТзОВ "Староолександрівка" у ОСОБА_2 , що разом складає 100% статутного капіталу ТзОВ "Староолександрівка". Рішенням Загальних зборів учасників ТзОВ "Лотуре-Агро" та ТзОВ "Староолександрівка" щодо збереження активів підприємств та з метою відновлення керованості товариства, ОСОБА_6 спільно із ОСОБА_1 30.12.2014 року та 30.01.2015 року було здійснено виїзд за зареєстрованим місцезнаходженням ТзОВ "Староолександрівка": 12043, Житомирська область, Червоноармійський район, с. Стара Олександрівка, вул. Червоноармійська, буд. 63, за яким не було виявлено документів, печаток чи майна ТзОВ "Староолександрівка", а також не було розшукано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . 
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 06.02.2018 року ОСОБА_1 перебував на посаді керівника до 13.04.2016 року, оскільки 14.04.2016 року внесено зміни до відомостей про юридичну особу, а саме: змінено керівника юридичної особи; змінено склад підписантів.
З огляду на наявні в матеріалах справи докази, останніми спростовується твердження про бездіяльність на посаді керівника боржника ОСОБА_1 у період з 30.12.2014 року до 13.04.2016 року.
З матеріалів справи вбачається, що 02.08.2018 року на адресу суду першої інстанції від адвоката Ткачука А.О., який представляв інтереси ОСОБА_2 , надійшов лист, у якому повідомляється, що у ОСОБА_2 відсутні оригінали документів, а саме: наказів про призначення (переведення) ОСОБА_2 на посади впродовж часу з 24.01.2012 року до дати звільнення; наказу про звільнення з роботи; усіх заяв орендодавців - власників земельних паїв - додаток № 1 до угоди про дострокове розірвання договорів оренди землі, укладених з ТзОВ "Староолександрівка"; документів, підтверджуючих правові підстави перерахування ОСОБА_2 на свою користь фінансової допомоги за рахунок коштів банкрута, а саме, у розмірі 1337417, 54 грн., а також у сумі 374335 грн. та 145035 грн.; документів, підтверджуючих перерахування ТзОВ "Староолександрівка" 25.06.2014 року року 5000 грн. фінансової допомоги СТОВ "Староолександрівка"; договору на послуги по дискуванню землі від 2015 року, укладеного з ФОП Білецький С.В. та інших документів в підтвердження наданих послуг; документів, підтверджуючих перерахування 28.10.2014 року, 10.11.2014 року, 25.11.2014 року та 17.12.2014 року - 229300 грн. фінансової допомоги на користь ТзОВ "Староолександрівка Агро"; документів підтверджуючих перерахування 28.10.2014 року - 33000 грн. фінансової допомоги на користь ТзОВ "Ялинівка Агро". 
Як вбачається із наявних в матеріалах справи банківських виписок, станом на 30.12.2014 року (дата призначення ОСОБА_1 на посаду директора ТзОВ "Староолександрівка") залишок коштів товариства складав 5102, 51 грн. 
Також, згідно наявних в матеріалах справи копій карток із зразками підписів і відбитками печатки, копій документів, на підставі яких надавались банківські послуги ТзОВ "Староолександрівка", листа № 81-15-9/2444-БТ від 11.03.2020 року АТ "Райффайзен Банк Аваль" вбачається наступне: - у період з 18.02.2015 року доступ до системи дистанційного обслуговування "КлієнтБанк" мав ОСОБА_2 ; - особа, яка мала право отримувати чекові книжки та отримувала грошові кошти за чековими книжками за період з 01.01.2014 року по 31.12.2015 року - ОСОБА_2 ; - особа, яка надавала платіжні доручення до Банку про переказ грошових коштів з 01.01.2014 року по 31.12.2015 року - ОСОБА_2 ; - копії документів про фінансову звітність за період з 01.01.2013 року по 13.04.2016 року у банка відсутні. - станом на 30.12.2014 року на поточних розрахункових рахунках ТзОВ "Староолександрівка" обліковувалось 5366, 68 грн. 
Підставою для порушення справи стали фактичні обставини несплати боржником грошового зобов`язання перед ТзОВ "Агрохімічна компанія "Вітагро", які стягнуті з нього судовим рішенням Господарського суду Хмельницької області від 19.05.2015 року у справі № 924/245/15, відповідно до якого загальна заборгованість боржника перед кредитором склала 658675, 79 грн.
Ухвалою суду першої інстанції від 04.04.2017 року затверджено реєстр вимог кредиторів ТзОВ "Староолександрівка", з включеними до нього вимогами наступних кредиторів: - ТзОВ  "Хімічна компанія "Вітагро" на суму 658675, 79 грн. основного боргу (четверта черга), 13780  грн. судового збору (перша черга); - ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" на суму 3200 грн. судового збору (перша черга); - Головного управління ДФС у Житомирській області на суму 69179, 01 грн. основного боргу (третя черга), 2641, 88 грн. основного боргу (друга черга), 3200 грн. судового збору (перша черга). Окремо включено в реєстр вимог кредиторів вимоги ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" до боржника на суму 972941, 52 грн. основного боргу, які забезпечені заставою майна боржника, та підлягають задоволенню позачергово. Окремо від основних зобов`язань включено в реєстр вимог кредиторів у шосту чергу неустойку (штраф, пеню) наступних кредиторів: - ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" до боржника на суму 844000 грн. штрафних санкцій (шоста черга). Окремо внесено до реєстру вимог кредиторів відомості про майно боржника, яке перебуває в заставі ПАТ "Державна продовольчозернова корпорація України": - майбутній урожай зерна кукурудзи 3-го класу, 2014 року урожаю, вирощений на полях загальною площею 681, 4791 га, а саме: поле НОМЕР_13 загальною площею 31,3959 га, поле НОМЕР_12 загальною площею 84, 3106 га, поле НОМЕР_11 загальною площею 50, 1647 га, поле НОМЕР_10 загальною площею 36,8517 га, поле НОМЕР_15 загальною площею 34, 5920 га, поле НОМЕР_16 загальною площею 25, 3432 га, поле НОМЕР_8 загальною площею 11, 0521 га, поле НОМЕР_9 загальною площею 67, 2974 га, поле № НОМЕР_1 загальною площею 58, 0425 га, поле № НОМЕР_2 загальною площею 57, 4408 га, поле № НОМЕР_3 загальною площею 63, 9018 га, поле № НОМЕР_4 загальною площею 29, 5771 га, поле № НОМЕР_5 загальною площею 41, 4212 га, поле № НОМЕР_6 загальною площею 33, 1184 га, поле НОМЕР_14 загальною, площею 40, 7388 га, поле № НОМЕР_7 загальною площею 16,2309 га, усі вищезазначені - поля знаходяться на території села Стара Олександрівка, Ялинівської сільської ради, Червоноармійського району, Житомирської області, в кількості 2000, 00 тонн.
Крім того, ухвалою від 14.11.2017 року, серед іншого, було визнано кредиторські вимоги ПАТ "Державна продовольчо - зернова корпорація України" до боржника на суму 972941, 52 грн. основного боргу (четверта черга реєстру вимог кредиторів боржника); 844000 грн. штрафних санкцій (шоста черга реєстру вимог кредиторів боржника), 3200 грн. витрат по сплаті судового збору (перша черга реєстру вимог кредиторів боржника). 
Відтак, Господарським судом Житомирської області визнані та включені до реєстру вимог кредиторів ТОВ "Староолексзндрівка" грошові вимоги на загальну суму 2567618, 26 грн.
Як зазначено вище та встановлено судами, станом на 30.12.2014 року на поточних розрахункових рахунках банкрута обліковувалось 5366, 68 грн., а борг лише перед ПАТ "Державна продовольчо - зернова корпорація України" за договором від 28.04.2014 року (до вступу ОСОБА_1 на посаду керівника банкрута) згідно рішення Господарського суду Житомирської області від 27.03.2015 року та постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 09.06.2015 року у справі № 906/145/15 становив: 714078, 26 грн. - основного боргу; 198413, 43 грн. - 24 % річних; 35129, 83 грн. - судового збору; 244000 грн. - пені та 600000 грн. - 30% штрафу. 
З огляду на викладене, судами встановлено, а матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 не мав можливості провести розрахунки з кредиторами, ще до його вступу на посаду керівника банкрута, а відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду інстанції про те, що покладення на ОСОБА_1 субсидіарної відповідальності є безпідставним та необґрунтованим. 
Поряд з цим, в обґрунтування доводів апеляційної скарги, ліквідатор Балев В.П. стверджує, що ОСОБА_4 мав можливість провести розрахунки з кредиторами, ще до вступу на посаду керівника. 
На підтвердження цього твердження Балев В.П. посилається на договори, які були укладенні ТзОВ " Староолександрівка" з ТзОВ "Агрохімічна компанія "Вітагро", з АТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" та судові рішення про стягнення заборгованості з ТзОВ "Староолександрівка" за цими договорами.
Матеріалами справи підтверджується, що борги ТзОВ "Староолександрівка" перед кредиторами утворились до вступу ОСОБА_1 на посаду директора: - заборгованість ТзОВ "Староолександрівка" перед ТОВ "Агрохімічна компанія "ВІТАГРО" виникла з 10.05.2014 року внаслідок неналежного виконання ОСОБА_2 повноважень керівника товариства та умов договору поставки від 30.04.2014 року № 106-04/14ЖТ (260719, 78 грн. основного боргу, 55535, 04 грн. пені, 105806, 96 грн. штрафу, 42986, 50 грн. 36% річних, 346850, 52 грн. курсової різниці, разом 811898, 80 грн.), що підтверджується рішенням Господарського суду Хмельницької від 19.05.2015 року у справі № 924/425/15; - борг ТзОВ "Староолександрівка" перед ПАТ "Державна продовольчозернова корпорація України" виник з 25.11.2014 року внаслідок неналежного виконання ОСОБА_2 повноважень керівника товариства та умов договору поставки зерна майбутнього врожаю № 43-К від 28.04.2014 року (714 078, 26 грн. - попередня оплата, 244000 грн. - пеня, 600000 грн. - штраф, 198413, 43 грн. - 24% річних, разом 1756491, 69 грн.), що підтверджується постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 09.06.2015 року у справі № 906/145/15; - борг ТзОВ "Староолександрівка" перед Головним управлінням ДФС у Житомирській області у зв`язку з несплатою боржником плати за землю за 2015 рік, яка була виведена з оренди ОСОБА_2 .  Таким чином, неплатоспроможність боржника виникла до призначення ОСОБА_4 на посаду директора боржника, з договорів, які були укладені ОСОБА_7 та ОСОБА_2 .
При цьому, як вказано вище, ані ОСОБА_2 , ані ОСОБА_3 не передали ОСОБА_1 жодних документів щодо діяльності ТзОВ "Староолександрівка", а відтак, ОСОБА_1 не мав жодної можливості з`ясувати реальний стан справ ТзОВ "Староолександрівка" та виконувати або ефективно заперечувати щодо вимог ТзОВ "Агрохімічна компанія"Вітагро" та АТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України". 
Як було встановлено судами та вказано вище, ліквідатором було отримано виписку по рахунку банкрута від 28.02.2018 року, згідно якої станом на 01.01.2015 року вхідний залишок коштів товариства складав 5102, 51 грн., а відтак, вказаних коштів товариства не було достатньо для погашення заборгованості, яка утворилася в результаті діяльності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність волевиявлення ОСОБА_1 , яке б характеризувалось прямим умислом, як щодо вилучення майна боржника та припинення його діяльності так і щодо наслідків таких дій - настання стану його неплатоспроможності та банкрутства, невиконання зобов`язань перед кредиторами, відтак,  місцевим господарським судом законно та обґрунтовано прийнято рішення про відмову у задоволенні заяви ліквідатора ТзОВ "Староолександрівка" Балєва В.П. від 25.05.2018 року № 02-01/148 в частині покладення на ОСОБА_4 субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями ТзОВ "Староолександрівка" у зв`язку з доведенням його до банкрутства у межах справи № 906/904/16.
Твердження апелянтів про невжиття ОСОБА_1 всіх можливих заходів в період перебування останнього на посаді директора товариства не може свідчити про причетність останнього до доведення товариства до банкрутства, оскільки матеріалами справи підтверджується вчинення таких дій попереднім керівництвом. За умови відсутності  бухгалтерської та іншої документації товариства, що в свою чергу не дає можливості оцінити реальний стан подій у товаристві, намагання ОСОБА_1 виявити залишки активів (вчасно чи невчасно) не може свідчити про вчинення ним дій, спрямованих на доведення товариства до банкрутства.
Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що рішення Господарського суду Житомирської області від 22.06.2020 року у справі № 906/904/16 ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає. Зазначені в апеляційних скаргах доводи скаржників не обґрунтовані та не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного  рішення. 
Понесені скаржниками судові витрати, відповідно до ст. 129 ГПК України залишаються за ними.
Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд,  -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Староолександрівка" Балєва В.П. та Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" залишити без задоволення. 
Рішення Господарського суду Житомирської області від 22 червня 2020 року у справі №906/904/16  залишити без змін.  
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.
Справу № 906/904/16 повернути Господарському суду Житомирської області.

Повний текст постанови складено "23" жовтня 2020 року.

Головуючий  суддя                                                                      Тимошенко О.М. 

Суддя                                                                                              Бучинська Г.Б.  

Суддя                                                                                              Василишин А.Р.