Ухвала
09 жовтня 2020 року
м. Київ
справа № 205/4253/17
провадження № 61-14512 ск 20
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на рішення Ленінського районного суду 
м. Дніпропетровська від 23 липня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк», третя особа - Комунальне підприємство «Центр Державної Реєстрації», про визнання незаконною державної реєстрації права власності, скасування рішення державного реєстратора,
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 липня 2018 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 18 серпня 2020 року,  позов ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» (далі - ПАТ «ПУМБ»), третя особа - Комунальне підприємство «Центр Державної Реєстрації», про визнання незаконною державної реєстрації права власності, скасування рішення державного реєстратора задоволено.
Визнано незаконною державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .
Скасовано рішення державного реєстратора Дніпропетровської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Чернецького Михайла Андрійовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 35867571 від 26 червня 2017 року щодо проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, а саме 
на квартиру АДРЕСА_1 , за ПАТ «ПУМБ».
Вирішено питання розподілу судових витрат.
01 жовтня 2020 року АТ «ПУМБ» засобами поштового зв`язку звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 липня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 серпня 2020 року (надійшла до суду 05 жовтня 2020 року), в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження                     в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
У судовому засіданні 18 серпня 2020 року оголошено вступну та резолютивну частину судового рішення.
Встановлено, що повний текст судового рішення оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 01 вересня 2020 року, отримано заявником 01 вересня 2020 року.
Оскільки касаційна скарга подана в тридцятиденний строк з дня отримання копії судового рішення та є клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, тому є підстави для поновлення строку на касаційне оскарження.
Але касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду у зв`язку 
з наступним.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення 
від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що                    у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права 
у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Касаційна скарга АТ «ПУМБ» не відповідає зазначеним вище вимогам закону, оскільки в касаційній скарзі не зазначені підстави касаційного оскарження.
Крім того, у поданій касаційні скарзі порушено пункт 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України, а саме до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі .
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України              від 8 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності 
01 листопада 2011 року. При цьому з 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. 
ОСОБА_1 звернулася до суду  з позовом у 2017 році.
Станом на 01 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 1 600,00 грн.
Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.
Таким чином, заявнику необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 2 560,00 грн (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб за дві позовні вимоги становить: 640,00*2=1 280,00 грн; судовий збір за подачу касаційної скарги: 1 280,00*200%=2 560,00 грн).
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду 
у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК 
у Печер.р-ні/Печерс. р-н/22030102, код ЄДРПОУ: 38004897, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, номер рахунку отримувача (стандарт ІВАN): UA288999980313151207000026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055»).
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату. 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.
Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Клопотання акціонерного товариства «Перший Міжнародний Український Банк» про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.
Поновити акціонерному товариству «Перший Міжнародний Український Банк» процесуальний строк для подачі касаційної скарги.
Касаційну скаргу акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на рішення Ленінського районного суду 
м. Дніпропетровська від 23 липня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 серпня 2020 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали до 09 листопада 2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                    Г. В. Коломієць