ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9345/20 Справа № 212/5326/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Чайкін І. Б. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2020 року                                                                м.Кривий Ріг

Справа № 212/5326/20
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді -       Зубакової В.П.
суддів -                           Барильської А.П., Бондар Я.М.

сторони:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат»,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу відповідача Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 вересня 2020 року, яке ухвалено суддею Чайкіним І.Б. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 03 вересня 2020 року, -

ВСТАНОВИВ :

У липні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», (надалі - ПАТ «Кривбасзалізрудком»)  про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`ю. 
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що він, працюючи у відповідача в шкідливих умовах праці, отримав професійні захворювання, у зв`язку із чим, висновком МСЕК від 22.06.2020 року, йому первинно встановлено втрату професійної працездатності у загальному розмірі 35 % з 15 червня 2020 року до 01 липня 2021 року, з наступним переоглядом 01.06.2021 року.
Вважає, що у зв`язку з отриманими професійними захворюваннями йому спричинено моральну шкоду, яка завдана з вини відповідача та підлягає відшкодуванню ним, а тому просив суд стягнути на його користь моральну шкоду з відповідача у розмірі 204 033,60 грн.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 вересня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 40 000,00 грн., без утримання податку з доходу фізичних осіб.
Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь держави судові витрати у розмірі 840,80 грн.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «Кривбасзалізрудком» ставить питання про зміну рішення суду в частині оподаткування доходів фізичних осіб, а саме - вказати, що необхідно утримати з ОСОБА_1 обов`язкові податки та збори, в розмірі, який перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Вказує, що положеннями Закону України від 16 січня 2020 року № 466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» ( далі - Закон № 466) внесено зміни до п.п.164.2.14 а статті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди (норма набрала чинності з 23.05.2020 року).
Зокрема, чинним податковим законодавством передбачено, що у разі, якщо сума моральної шкоди, яка визначена рішенням суду, перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, на сьогодні це 18 892 грн., сума такого, перевищення включається до оподатковуваного доходу платника податку, тобто відповідач зобов`язаний утримувати податок на доходи фізичних осіб із суми доходу та за його рахунок, що судом першої інстанції не було враховано при винесенні судового рішення. 
Відзив на апеляційну скаргу не надано. 
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Рішення суду в частині задоволених позовних вимог позивача про відшкодування позивачу, у зв`язку з отриманими ним на виробництві професійними захворюваннями, моральної шкоди відповідачем, з вини якого її й заподіяно, в апеляційному порядку не оскаржено, у зв`язку з чим колегією суддів не перевіряється законність та обґрунтованість рішення суду в цій частині, адже, згідно ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України, і зважаючи на роз`яснення, викладені в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 року, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та заявлених позовних вимог у суді першої інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 , в період з 21.10.1999 року по 28.02.2001 року, з 28.02.2001 року по 13.09.2001 року, з 28.09.2001 року по 07.07.2003 року, з 07.07.2003 року по 27.11.2004 року та з 14.09.2010 року по 13.02.2018 року працював, підземним кріпильником, підземним прохідником, машиністом навантажувальних машин на шахті імені Леніна ВАТ «КДЗК», на шахті «Гвардійська» ВАТ «Кривбасзалізрудком», правонаступником яких є ПАТ «Кривбасзалізрудком».
13 лютого 2018 року позивач звільнений з підприємства у зв`язку із виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я на підставі п. 2 ст. 40 КзПП України (а.с. 46-51).
Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я про наявність професійного характеру захворювання Державної установи «Українського НДІ промислової медицини» № 223 від 04.02.2020 року ОСОБА_1 встановлені професійні захворювання: радикулопатія попереково-крижова L5, S1, переважно справа, і шийна С5,С6, С7 з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями, больовим, м`язово-тонічним та периферичним нейроваскулярним синдромами, з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях; хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легенів першої стадії), група «А». Легенева недостатність першого-другого ступеня (а.с. 13-15).
Пунктом 11 Санітарно-гігієнічної характеристики умов праці, від 13.11.2017 року за № 557/4.6-7 відображено професійний маршрут та трудова діяльність позивача, а саме ОСОБА_1 працював з 31.05.1997 року по 18.01.1999 року - трактористом СП ім. Шевченко; 21.10.1999 року по 28.02.2001 року - підземним кріпильником 3 розрядку шахтобудівельного управління шахти імені Леніна ВАТ «КДЗК»; 28.02.2001 року по 13.09.2001 року - підземним прохідником 4 розряду, шахта ім. Леніна; 28.09.2001 року - 07.07.2003 року підземним прохідником 4 розряду, шахта ім. Леніна ВАТ «Кривбасзалізрудком»; 07.07.2003 року по 27.11.2004 року - машиністом навантажувальником машин 4 розряду шахта ім. Леніна; 08.12.2004 року - 12.10.2007 року - вибуховником 4 розряду, шахти ім. Орджонікідзе ВАТ «Центральний ГЗК»; 12.10.2007 року - 05.05.2008 року - прохідником 4 розряду, шахти ім. Орджонікідзе ВАТ «Центральний ГЗК»; 08.10.2008 року по 20.01.2008 року - помічником машиніста бурової установки ТОВ «Капітальний підземний ремонт Свердловин»; 10.03.2009 року по 30.06.2010 року прохідником 6 розряду НОВОКОНСТАНІВСЬКЕ родовище;14.09.2010 року - 10.02.2015 року - прохідником 5 розряду, шахти «Гвардійська» ПАТ «Кривбасзалізрудком»; з 10.02.2015 року - по день складання санітарно-гігієнічної характеристики умов праці (13.11.2017 року) - прохідник 5 розряду Шахтобудівельного управління дільниці ГКР № 4 проходки шахти «Гвардійська» ПАТ «Кривбасзалізрудком» (а.с.16-22).
Згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 07.04.2020 року встановлено причини виникнення професійного захворювання у ОСОБА_1 : маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну перевищувала на 10 к складала 40 кг при допустимій до 30 кг; періодичне перебування у незручній позі 47.3% при допустимому до 25%, згідно з вимогами Державних санітарних норм та правил «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу» затверджених Наказом МОЗ України № 248 від 08.04.2014 року, концентрація пилу діброгенної дії з вмістом вільного діоксину кремнію від 10 до 70 % повітрі робочої зони перевищує гранично допустиму в 2 рази і складає 4.0 мг/м3 при ГДК 2.0 мг згідно вимог ГОСТ 12.1.005-88 «Загально санітарно - гігієнічних вимог до повітря робочої зони» (а.с. 34-38).
Відповідно до пункту 20 вказаного Акту, враховуючи роботу ОСОБА_1 впродовж 17 років 06 місяців в умовах впливу шкідливих виробничих факторів, неодноразову зміну керівництва, визначити конкретних посадових осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти та нормативні акти, неможливо.
Висновком МСЕК від 22.06.2020 року, ОСОБА_1 первинно встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 35 % (20% по радикулопатії, 15% по ХОЗЛ)- з 15 червня 2020 року до 01 липня 2021 року, з наступним переоглядом 01.06.2021 року (а.с.41).
На підставі встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про відшкодування позивачу, у зв`язку з отриманими ним на виробництві професійними захворюваннями, моральної шкоди відповідачем, з вини якого її й заподіяно в розмірі 40 000,00 грн., без утримання податку з доходу фізичних осіб.
Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що судом першої інстанції не було враховано при винесенні судового рішення положення Закону України від 16 січня 2020 року № 466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» ( далі - Закон № 466), яким внесено зміни до п.п.164.2.14 а статті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди (норма набрала чинності з 23.05.2020 року), колегія суддів не бере до уваги, з огляду на наступне.
Чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткування, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю.
Як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку мова йде про суми відшкодування збитків, завданих платнику податків внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю, отже вищевказані зміни не поширюються на оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 25 липня 2018 року у справі № 180/683/13-ц (провадження № 61-14316св18).
Доводи, викладені в апеляційній скарзі відповідача зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України,   оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам законності та обґрунтованості й підстави для його зміни у відповідності до доводів апеляційної скарги відсутні, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу відповідача Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» - залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 вересня 2020 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 25 листопада 2020 року.

Головуючий:

Судді: