П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

11 листопада 2020 р.	м.Одеса	Справа № 489/146/20	
Головуючий в 1 інстанції: Рум`янцева Н.О.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді – доповідача 	Кравця О.О.	
судді –	        Домусчі С. Д.	
судді –  за участю секретаря	Коваля М.П. Юрчак М.Р.	
розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції  апеляційну скаргу ОСОБА_1  на рішення  Ленінського районного суду м. Миколаєва  від  06 травня 2020 року по справі № 489/146/20  прийнятого в порядку спрощеного позовного провадження у складі судді Румянцевої Н.О. за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Старшого інспектора Відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції України Волгіної Юлії Михайлівни,   Департаменту патрульної поліції про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:
І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ І РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ:
15.01.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Старшого інспектора Відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції України Волгіної Юлії Михайлівни,   Департаменту патрульної поліції та просив суд скасувати постанову серії ДП18 № 603935 від 24 грудня 2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 140 КУпАП та провадження у справі закрити..
Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 06 травня 2020 року у задоволенні адміністративного суду було відмовлено.

II.          КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ , УЗАГАЛЬНЕНІ  ДОВОДИ АПЕЛЯНТА ТА ІНШИХ  УЧАСНИКІВ АПЕЛЯЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ:
Не погоджуючись з рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 06 травня 2020 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що судом 1-ї інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, просив його скасувати, постановити нове рішення, яким  позов задовольнити  у повному обсязі.
Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що його посаду судом 1-ї інстанції помилково віднесено до державної служби та вважає, що на нього не розповсюджуються приписи Закону України «Про Державну службу».
Також, апелянт зазначає, що оскаржувана постанова не містить зазначення суті правопорушення, а вказано, що ним порушено вимоги Закону України «Про Дорожній рух», ДСТУ 3587-97, п.15 Правил дорожнього руху, який містить цілий перелік правопорушень, які можливо було скоїти.
А отже, відповідачем не уточнено при винесені постанови, яке саме правопорушення 
ОСОБА_1 вчинив.
У апеляційній скарзі ОСОБА_1 виділяє, що під час розгляду оскаржуваної постанови відповідачем не було досліджено, чи є апелянт відповідно до посадової інструкції суб`єктом правопорушення, чи наявний або відсутній договір про закупівлю послуг з експлуатаційного утримання автомобільних доріг державного значення.
28.07.2020 року представником відповідача надано відзив на апеляційну скаргу , згідно з яким доводи апеляційної скарги є безпідставними , а рішення належить залишити без змін.  

III.          ПРОЦЕДУРА АПЕЛЯЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ:
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2020 року апеляційну скаргу залишено без руху, у зв`язку з несплатою судового збору.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2020 року відкрито апеляційне провадження по справі.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2020 року розгляд справи за апеляційною скаргою призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні .
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01 вересня 2020 року розгляд справи за апеляційною скаргою призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку відеоконференції.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня  2020 року розгляд справи за апеляційною скаргою призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку відеоконференції.
Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст.124 -127 КАС України.
Апеляційний суд, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що вона    не підлягає задоволенню з наступних підстав:

IV.          ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
Судом 1-ої інстанції було встановлено, що згідно  постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режиму серії ДП18 №603935 від 24.12.2019 року, вбачається що 11 грудня 2019 року у Миколаївській області на автомобільній дорозі Н-24"Благовіщенське - Миколаїв" км 43+580 - км 225+844, громадянин ОСОБА_1 будучи відповідальною посадовою особою - в. о. начальника Служби автомобільних доріг у Миколаївській області не виконав вимоги норм та стандартів п.п. 3.1.1, 3.1.2 ДСТУ 3587-97,  Закону України "Про дорожній рух", що виразилося у наявності вибоїн, викошувань та руйнувань дорожнього покриття, що було зафіксовано під час обстеження даної ділянки автодороги, чим порушив п. 1.5  ПДР  України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1  ст. 140 КУпАП.
За фактом порушення посадовими особами Служби автомобільних доріг у Миколаївській області вимог правил, норм та стандартів при утриманні дорожньої мережі, співробітником ВБДР УПП в Миколаївській області було винесено постанову про адміністративне правопорушення за ч. 1  ст. 140 КУпАП  відносно ОСОБА_1 , який перебуває на посаді виконуючого обов`язки начальника Служби автомобільних доріг у Миколаївській області(а.с.151).
Постанова була складена за відсутності гр. ОСОБА_1 за умови запрошення до поліції, окрім того копію постанови надіслано рекомендованим листом за вих.№22989/41/16-2019 від 26.12.2019 року.
Повідомлення про запрошення до підрозділу патрульної поліції від 16.12.2019, 18.12.2019, 20.12.2019 які направлялись на адресу Служби автомобільних доріг у Миколаївській області на ім`я виконуючого обов`язків начальника ОСОБА_1 та т.в.о директора ДП «Миколаївський облавтодор».
Згідно акту обстеження вулично-шляхової мережі та контрольної перевірки виконання вимог (приписів) Національної поліції України № 563 від 05.09.2019, № 569 від 06.09.2019, № 621 від 30.10.2019, № 617, 618 від 28.10.2019, № 680 від 19.11.2019, № 683 від 26.11.2019, № 698 від 02.12.2019, складеного 12.12.2019 року ,   автодорога національного значення Н-24 «Благовіщенське-Миколаїв (через м. Вознесенськ)» км225+844 - км43+580 від міста Миколаєва до межі Миколаївської та Кіровоградської областей, складених у присутності т.в.о. начальника відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Миколаївській області капітана поліції Котєньова Д.С., провідний інженер якості технічного контролю Служби автомобільних доріг у Миколаївській області ОСОБА_2 , за результатами якого зазначені ділянки визнано такими, що на окремих ділянках не відповідає вимогам норм та стандартів в галузі безпеки дорожнього руху. Вимоги (приписи) № 563 від 05.09.2019, № 569 від 06.09.2019, № 621 від 30.10.2019, № 617, 618 від 28.10.2019, № 680 від 19.11.2019, № 683 від 26.11.2019, № 698 від 02.12.2019 не виконані.(а.с.158-170).
Балансоутримувачем у Миколаївській області автомобільної дороги Н-24"Благовіщенське - Миколаїв" км 43+580 - км 225+844 є Служба автомобільних доріг у Миколаївській області .
Наказом Державного агентства автомобільних доріг України від 06.12.2019 року № 490-к , ОСОБА_1 призначений виконувачем обов`язків начальника Служби автомобільних доріг у Миколаївській області(а.с.135).
Наказом Служби автомобільних доріг у Миколаївській області № 110-к від 09.12.2019 року , виданим на підставі наказу Укравтодору від 06.12.2019 року № 490-к , ОСОБА_1 приступив до виконання обов`язків(а.с 136) .
04 березня 2019 року між Службою автомобільних доріг у Миколаївській області та Дочірнім підприємством «Миколаївській облавтодор»  ВАТ ДАК  «Автомобільні дороги України»(Підрядник)  укладений договір № 1-Б( а.с. 43-64) ,згідно з п. 1.3 якого Підрядник приймає від Замовника право на експлуатаційне утримання автомобільних доріг загального користування державного значення Миколаївської області, технічних засобів організації дорожнього руху, інженерних споруд та придорожніх насаджень на них у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про дорожній рух» та Додатку 2 до цього договору.
Згідно із п.1.4 вищевказаного Договору на період дії Договору та протягом гарантійною строку експлуатації. Підрядник відповідно до Закону України «Про дорожній рух »  та норм Глави 82 Цивільного кодексу України  в повній мірі відповідає за належне утримання доріг, забезпечення умов безпеки руху і несе повну безумовну майнову та іншу юридичну відповідальність в частині відшкодування майнової (матеріальної) і нематеріальної (в т.ч. моральної) шкоди та компенсації витрат власникам транспортних засобів, іншим учасникам дорожнього руху якщо дорожньо-транспортна пригода чи зупинка руху сталися з причини незадовільного експлуатаційного утримання . допущеного з вини Підрядника, а також забезпечує повне майнове відшкодування Замовнику  у разі заподіяння збитків користувачами доріг, якщо такі збитки завдані з вини Підрядника.
Передбачена відповідальність Підрядника настає виключно під час виконання робіт та стягом гарантійного строку експлуатації.

V.  РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ОЦІНКА СУДУ 
(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин):
Відповідно до  статті 19 Конституції України  органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими  Конституцією  та законами України.
Відповідно до ст.8 Конституції України, ст.6 КАС України та ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суд  при вирішенні справи керується принципом верховенства права,  відповідно до якого зокрема людина,  її права  та  свободи визнаються    найвищими   цінностями   та   визначають   зміст   і спрямованість діяльності держави. застосовує цей принцип  з  урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. 
Відповідно до пункту 1.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.
Згідно з пунктом 1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Статтею 14 КУпАП встановлено, що посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.
Відповідно до частини 1 статті 140 КУпАП порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 87 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-ХІІ (далі - Закон № 3353-ХІІ) встановлено, що до компетенції сільських, селищних рад, їх виконавчих органів у сфері дорожнього руху належить, зокрема: розробка, затвердження та виконання місцевих програм безпеки дорожнього руху; організація та контроль за діяльністю підприємств з питань дорожнього руху і його безпеки; сприяння діяльності по утриманню у безпечному для дорожнього руху стані автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів та їх облаштуванню об`єктами сервісу.
Правові, економічні, організаційні та соціальні засади забезпечення функціонування автомобільних доріг, їх будівництва, реконструкції, ремонту та утримання в інтересах держави і користувачів автомобільних доріг визначено Законом України «Про автомобільні дороги» від 08.09.2005 № 2862-ІУ (далі - Закон № 2862-ІУ).
Згідно ст.8 Закону № 2862-IV, до національних автомобільних доріг належать автомобільні дороги, що суміщені з національними транспортними коридорами і не належать до міжнародних автомобільних доріг, та автомобільні дороги, що з`єднують столицю України - місто Київ, адміністративний центр Автономної Республіки Крим, адміністративні центри областей, місто Севастополь між собою, великі промислові і культурні центри з міжнародними автомобільними дорогами.
Згідно із п.1 Положення про Державне агентство автомобільних доріг України ,затвердженого Постановою КМ України, від 10.09.2014,  № 439 ,Державне агентство автомобільних доріг України (Укравтодор) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства.
Згідно п.1.1  Положення про Службу автомобільних доріг Миколаївської області ,затвердженого наказом Державного агентства автомобільних доріг України № 250 від 29.07.2019 року , Служба автомобільних доріг Миколаївської області належить до сфери управління Державного агентства автомобільних доріг України из метою діяльності ,зазначеної у п.2.1.- забезпечення розвитку та функціонування автомобільних доріг загального користування державного значення Миколаївської області щляхом їх будівництва ,реконструкції,ремонтів та утримання в інтересах держави та користувачів автомобільних доріг .
Згідно п.7.2 Положення про Службу автомобільних доріг Миколаївської області начальник Служби забезпечує організацію, будівництво реконструкцію, ремонт та утримання автомобільних доріг загального користування державного значення Миколаївської області відповідно до державних будівельних норм та стандартів та несе персональну відповідальність за виконання покладених на Службу завдань.
Згідно ст.11 Закону № 2862-IV, до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами загального користування державного значення, належить організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування державного значення відповідно до державних будівельних норм і стандартів, а також переліків об`єктів та обсягів бюджетних коштів на будівництво, реконструкцію та капітальний ремонт автомобільних доріг загального користування, затверджених Кабінетом Міністрів України;
Згідно ст.13 Закону № 2862-IV, орган управління автомобільними дорогами загального користування відповідає за: 
1) стан автомобільних доріг загального користування відповідно до діючих норм та фінансування; 
2) якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування; 
3) відшкодування збитків користувачам автомобільних доріг загального користування у порядку, визначеному законом; 
4) відповідність нормативно-правовим актам розміщення технічних засобів організації дорожнього руху, об`єктів дорожнього сервісу та рекламоносіїв; 
5) цільове використання бюджетних коштів на будівництво, реконструкцію, ремонт та утримання автомобільних доріг загального користування; 
6) санітарний та екологічний стан автомобільних доріг загального користування та їх смуг відведення; 
7) забезпечення проведення аудиту або перевірки безпеки автомобільних доріг згідно з вимогами цього Закону, інших актів законодавства України, національних стандартів України, а також вжиття необхідних заходів за результатами проведення аудиту або перевірки безпеки автомобільних доріг.
Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 12 Закону України “Про дорожній рух” від 30.06.1993 № 3353-XII (далі - Закон № 3353-XII) обов`язок забезпечувати утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, покладено на посадових осіб, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування таких.
Відповідно до положень статті 24 Закону № 3353-XII власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні. При виконанні робіт по ремонту і утриманню автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів дорожньо-експлуатаційні організації у першочерговому порядку повинні здійснювати заходи щодо безпеки дорожнього руху на основі обліку і аналізу дорожньо-транспортних пригод, результатів обстежень і огляду автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, і передусім на аварійних і небезпечних ділянках та у місцях концентрації дорожньо-транспортних пригод.
Розділом 3 Державного стандарту України 3587-97 “Безпека дорожнього руху, автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану”, затвердженого і введеного в дію Наказом Держстандарту України від 31 липня 1997 року №441, (далі - ДСТУ 3587-97) передбачено, що автомобільні дороги, вулиці і дороги населених пунктів та залізничні переїзди повинні на період їх експлуатації підтримуватися у справному стані і забезпечувати безпеку руху транспортних засобів та пішоходів.
Згідно з підпунктами 3.1.1 та .3.1.2 пункту 3.1 розділу 3 ДСТУ 3587-97 покриття проїзної частини не повинно мати осідань, вибоїн, напливів чи інших деформацій, що утруднюють рух транспортних засобів. Стан покриття проїзної частини та інших елементів дороги повинні перевірятися організаціями, які їх експлуатують, - щодекадно.
Гранична глибина окремих осідань, вибоїн не повинна перевищувати 4 см для доріг І - III категорій і груп А, Б вулиць і доріг населених пунктів; 6 см- для решти категорій і груп. Гранична висота напливів не повинна перевищувати 2 см для доріг І - III категорій і груп А, Б і В вулиць і доріг населених пунктів; 4 см - для решти категорій і груп. У разі перевищення зазначених розмірів окремих осідань, ям, вибоїн, напливів терміни їх ліквідації не повинні перевищувати зазначені в таблиці 1.
Пункт 11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених Постановою Кабінетом Міністрів України від 30 березня 1994 року №198 ( надалі – Єдині правила № 198)  передбачає, що власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; вирішувати питання забезпечення експлуатації дорожніх об`єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об`єктів, аварії на підземних комунікаціях і виникнення інших перешкод у дорожньому русі й разом із спеціалізованими службами організації дорожнього руху і за погодженням з Державтоінспекцією оперативно вносити зміни до порядку організації дорожнього руху; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі відповідно до пункту 3 розділу ІІ якої при складанні постанови у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою - третьою статті 140 КУпАП (коли протокол не складається), до них необхідно долучати акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі (додаток 2) з відповідними замірами та схемою про: 1) пошкодження шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд, трамвайних колій чи технічних засобів регулювання дорожнього руху; 2) самовільне знімання, закриття чи встановлення технічних засобів регулювання дорожнього руху; 3)перешкоду для дорожнього руху, у тому числі забруднення шляхового покриття; 4)пошкодження асфальтобетонного покриття доріг унаслідок руху машин на гусеничному ходу; 5) умови та стан шляху, які загрожують безпеці дорожнього руху; 6) порушення нормативів щодо обладнання на дорогах місць проведення ремонтних робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій; 7) порушення або невиконання правил на підприємствах, в установах та організаціях під час розроблення та виготовлення транспортних засобів і деталей до них або інших предметів їх додаткового обладнання, під час проектування, реконструкції та ремонту шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд.

(1) Оцінка аргументів учасників справи і висновку суду першої  інстанції
Апеляційний суд вважає, що аналіз вищенаведених правових  норм свідчить, що об`єктом правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 140 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Об`єктивна сторона цих правопорушень полягає у недодержанні правил, норм і стандартів при утриманні шляхів та невжитті заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт. Суб`єктивна сторона правопорушень, передбачених цією статтею, характеризується наявністю як умислу, так і необережності. Суб`єктами правопорушень, передбачених, зокрема частиною 1 статті 140 КУпАП, можуть бути лише посадові особи, до компетенції яких належить додержання правил, норм і стандартів при утриманні шляхів, вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт.
    Враховуючи вищенаведені правові норми, суд при розгляді справи, зокрема, щодо правомірності рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності також повинен перевірити наявність компетенції у посадової особи (органу) на прийняття оскаржуваного рішення, встановити чи були вчинені позивачем відповідні дії, що стали підставою для прийняття такого рішення, та чи є позивач, виходячи із норми статті, яка передбачає відповідне адміністративне правопорушення, суб`єктом даного правопорушення.
Аналогічна правова позиція зазначена у постановах Верховного Суду ві січня 2018 року по справі № 703/1262/15-а та від 24 жовтня 2018 року по справі №154/1329/17.
Таким чином, для вирішення питання правомірності притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до частини 1 статті 140 КУпАП встановленню підлягають наступні обставини: чи вчинені особою відповідні дії (бездіяльність), що становлять об`єктивну сторону вказаного правопорушення та стали підставою для прийняття рішення про притягнення до адміністративної відповідальності, та чи є особа, виходячи із норми зазначеної статті, суб`єктом даного правопорушення.
Як встановлено судом 1-ої інстанції та вбачається з матеріалів справи, балансоутримувачем у Миколаївській області автомобільної дороги Н-24"Благовіщенське - Миколаїв" км 43+580 - км 225+844 є Служба автомобільних доріг в Миколаївській області .
Згідно п.7.2 Положення про Службу автомобільних доріг у Миколаївській області начальник Служби забезпечує організацію, будівництво реконструкцію, ремонт та утримання автомобільних доріг загального користування державного значення Миколаївської області відповідно до державних будівельних норм та стандартів та несе персональну відповідальність за виконання покладених на Службу завдань.
Наказом Державного агентства автомобільних доріг України від 06.12.2019 року № 490-к , ОСОБА_1 призначений виконувачем обов`язків начальника Служби автомобільних доріг в Миколаївській області(а.с.135).
Безпідставними є доводи апелянта , що позивач не є суб`єктом даного адміністративного правопорушення, оскільки він не є тією посадовою особою, яка несе відповідальність за утримання автомобільної дороги Н-24"Благовіщенське - Миколаїв" км 43+580 - км 225+844, так як укладення господарського договору № 1-Б  від 04 березня 2019 року між Службою автомобільних доріг у Миколаївській області та Дочірнім підприємством «Миколаївській облавтодор»  ВАТ ДАК  «Автомобільні дороги України»(Підрядник) не позбавляє Службу автомобільних доріг у Миколаївській області обов`язку щодо її належного утримання, на виконання якого й спрямована зазначена угода та статусу балансоутримувача у Миколаївській області автомобільної дороги Н-24"Благовіщенське - Миколаїв" км 43+580 - км 225+844 , а також не позбавляє його посадових осіб від адміністративної відповідальності  за вищевказане правопорушення.
Таким чином, враховуючи викладені обставини, апеляційний суд погоджується із висновком суду 1-ої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову, так як повноважним суб`єктом владних повноважень - старшим інспектором Відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції України відповідно до вимог КУпАП, Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, Закону України “Про дорожній рух” від 30.06.1993 № 3353-XII, Закону України «Про автомобільні дороги» від 08.09.2005 № 2862-ІУ, Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених Постановою Кабінетом Міністрів України від 30 березня 1994 року №198    належними, достатніми, достовірними та допустимими доказами  було доведено , що  позивач, виконуючі обов`язки начальника  Служби автомобільних доріг в Миколаївській області - балансоутримувача автомобільної дороги Н-24"Благовіщенське - Миколаїв" км 43+580 - км 225+84 , є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого положеннями ч. 1 ст. 140 КУпАП, та є винним у скоєнні вказаного правопорушення, оскільки на нього безпосередньо, як на керівника Служби автомобільних доріг в Миколаївській області, покладений обов`язок забезпечувати утримання автомобільної дороги  Н-24"Благовіщенське - Миколаїв" км 43+580 - км 225+84 у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, який він не виконав.
Посилання апелянта на правові висновки у Постановах Верховного Суду  від 15 квітня 2019 року  у справі №  924/133/18 та від  13 лютого 2019 року у справі №  0508/1310/2012 є не релевантними, ба вказані судові рішення стосуються інших правовідносин щодо відшкодування шкоди.  
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і апеляційним судом відхиляються за необґрунтованістю.

(2) Висновки апеляційного суду: 
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права(ч.1-2 ст.308 КАС України , в редакції Закону на момент вчинення процесуальної дії)
Судом 1-ої інстанції повно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки, викладених у рішенні суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, правильно застосовані  та додержані  норми  матеріального та  процесуального права , справу розглянуто повноважним складом суду, суд не приймав рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі , судове рішення  прийнятне та підписано суддею  , який зазначений у судовому рішенні 
Апеляційний суд доходить до висновку про необхідність відмовити у  задоволенні апеляційної скарги та залишення без змін рішення суду 1-ої інстанції  та також вважає, що відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат.
Судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених  статями 273-277,  282-286  цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.
Керуючись ст.8,19,55 Конституції України, ст.6, 13, ст. 1 Першого  протоколу  Європейської Конвенції про захист  прав людини та основоположних  свобод від 04.11.1950 року, ст. 3, 6, 7,  242, 271,272, 286, 308, 309, 310, 315, 316, 321, 322, 325, КАС України, суд апеляційної інстанції
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  – залишити без задоволення, а  рішення  Ленінського районного суду м. Миколаєва  від  06 травня 2020 року –  залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Повне рішення складене та підписане 11.11.2020 року

Головуючий суддя 	 	Кравець О.О.	
Судді	    	Коваль М.П.    Домусчі С.Д.