ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2020 року	Львів	Справа № 300/1718/20 пров. № А/857/11659/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
головуючого судді                                                    Ніколіна В.В.
суддів                                                                         Гінди О.М., Пліша М.А.
за участі секретаря судового засідання         Кітраль Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2020 року про повернення позовної заяви (суддя – Кафарський В. В., м. Івано-Франківськ) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

                                                             ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в липні 2020 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, у якому просив визнати протиправним і скасувати рішення відповідача про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, оформлене листом від 15.05.2020 №62, та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання з 19.02.2020 згідно з довідкою Господарського суду Івано-Франківської області №14 від 26.02.2020 з урахуванням фактично виплачених сум.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - повернуто позивачу. 
Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про повернення позовної заяви, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про необхідність сплати судового збору за дві вимоги немайнового характеру, оскільки фактично заявлено лише одну позовну вимогу щодо виплати довічного грошового утримання судді у відставці у належному розмірі. Усі інші вимоги є похідними від цієї позовної вимоги й не можуть вважатися окремими позовними вимогами, а тому відсутні підстави для сплати судового збору за заявлення таких вимог.
Відповідач процесуальним правом надати відзив на апеляційну скаргу не скористався, що не перешкоджає розгляду справи по суті.
Учасники справи, в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи: ОСОБА_1 в липні 2020 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, у якому просив визнати протиправним і скасувати рішення відповідача про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, оформлене листом від 15.05.2020 №62, та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання з 19.02.2020 згідно з довідкою Господарського суду Івано-Франківської області №14 від 26.02.2020 з урахуванням фактично виплачених сум. За подання позову позивач сплатив 841 грн. судового збору.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 липня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для надання документа про сплату судового збору у розмірі 840,60 грн. У вказаній ухвалі суддя суду першої інстанції дійшов висновку, що позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру, тому позивачем сплачено судовий збір у недостатньому розмірі, й сума недоплати судового збору становить 840,60 грн.
Відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення із штриховим ідентифікатором №7650100942712 копія вказаної ухвали вручена ОСОБА_1 23.07.2020.
Таким чином, з врахуванням положень статті 120 КАС України останнім днем строку усунення недоліків є 21.02.2020.
Так, як станом на 01.09.2020 недоліки позовної заяви усунуті не були, ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повернуто позивачу.
Приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем не усунуто недоліків позовної заяви у встановлений судом строк, а саме не долучено квитанцію про сплату судового збору у розмірі 840,60 грн, з огляду на що позовна заява підлягає поверненню на підставі пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України.
Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції і надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, зазначає наступне.
Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Згідно із статтею 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.
Питання залишення позовної заяви без руху та повернення позову врегульовані діючим процесуальним законом.
Згідно з частинами першою, другою статті 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 
1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 
2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 
3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 
4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 
5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 
6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом. 
Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.  
Вимоги, що пред`являються до змісту позовної заяви чітко визначені статтею 160 КАС України.
Відповідно до частини першої, другої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. 
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. 
Таким чином, якщо позивач не дотримав якоїсь із вимог до позовної заяви і відсутність певної інформації не дає можливості вирішити питання про відкриття провадження в адміністративній справі та виконати обов`язок з повідомлення про це осіб, які беруть участь у справі, суддя залишає позовну заяву без руху і пропонує позивачеві виправити виявлені недоліки. 
Згідно із пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Як вбачається зі змісту ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 липня 2020 року про залишення позовної заяви без руху та оскарженої ухвали цього ж суду від 01 вересня 2020 року про повернення позовної заяви, суддя суду першої інстанції вважав, що позовна заява ОСОБА_1 містить дві вимоги немайнового характеру, тому позивачем судовий збір сплачено не в повному розмірі.
Апеляційний суд вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими з огляду на таке.
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України "Про судовий збір" у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
Разом з тим, системний аналіз частини першої статті 6 Закону України "Про судовий збір", частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України дає підстави для висновку, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов`язати прийняти рішення, вчинити дії або утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дії чи бездіяльності є однією вимогою.
Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що ним заявлено одну позовну вимогу немайнового характеру, за яку і був сплачений судовий збір, а не дві, як зазначив суд першої інстанції, оскільки вимога про визнання протиправним та скасування рішення відповідача про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, оформлене листом від 15.05.2020 №62, є передумовою для застосування інших способів захисту порушеного права.
Тобто, заявлення позивачем вимоги про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці безпосередньо пов`язане з вимогою про визнання протиправним та скасування рішення відповідача про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, та, враховуючи зміст спірних правовідносин, такі вимоги не можуть бути заявлені окремо одна від одної.
За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції, неправильно визначивши кількість позовних вимог, дійшов передчасного висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви у зв`язку з невиконанням позивачем вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Відповідно до статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Згідно із частиною третьою статті 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Враховуючи вище викладене, колегія судів приходить до переконливого висновку про те, що оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, як винесена із порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного повернення позовної заяви, із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Керуючись ч.3 ст.243, ст. 310, 315, 320, 321, 325, 329 КАС України, суд, -

                                                      ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2020 року про повернення позовної заяви скасувати, а справу №300/1718/20 направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.  

Головуючий суддя	 	В. В. Ніколін 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	М. А. Пліш  	
Повне судове рішення складено 11 листопада 2020 року
Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду