УХВАЛА

23 грудня 2020 року 
м. Київ
справа № 761/5266/20
адміністративне провадження № К/9901/33440/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Єресько Л.О.,
суддів: Загороднюка А.Г.,  Соколова В.М., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 серпня 2020 року про повернення позовної заяви та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2020 року у справі № 761/5266/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського району міста Києва про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про накладення арешту на майно, 

УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського району міста Києва про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про накладення арешту на майно.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 серпня 2020 року, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2020 року, позовну заяву ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського району міста Києва про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про накладення арешту на майно повернуто позивачу на підставі пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України.
Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою.
У поданій касаційній скарзі скаржник, з посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.
Повертаючи позовну заяву суд першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, виходив з того, що скаржником вимоги ухвали від 22 червня 2020 року про залишення позовної заяви без руху не виконано.
Згідно з частиною першою статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 КАС України, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. 
За правилами пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, в установлений судом строк, вона повертається позивачеві.
Зі змісту ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 серпня 2020 року слідує, що ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 червня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено останньому десятиденний строк з дня отримання вказаної ухвали для усунення недоліків позовної заяви (з урахуванням процесуальних строків, визначених Законом України від 30.03.2020 №540-ІХ). 
При цьому, судом першої інстанції було враховано, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" (зі змінами) на всій території України запроваджено карантин з 12 березня 2020 року.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що вищезазначену ухвалу суду, яка направлялася на адресу позивача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), отримано позивачем 25.06.2020, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.
Також, у зв`язку з надходженням заяви позивача про продовження строку на усунення недоліків, встановлених ухвалою від 22.06.2020, до кінця респіраторної хвороби COVID-19, листом від 09.07.2020 № 761/5266/20/12866/20 позивачеві надано відповідь стосовно строків, визначених ухвалою суду від 22.06.2020.
Разом з тим, станом на 20.08.2020 у встановлений судом строк, позивачем недоліки позовної заяви усунуто не було.
При цьому, постановою Кабінету Міністрів України "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 та етапів послаблення протиепідемічних заходів" від 20.05.2020 року №392 було запроваджено послаблення протиепідемічних заходів, починаючи з 22 травня 2020 року.
Також згідно Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18 червня 2020 року № 731-IX, процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом. Цей Закон набрав чинності з дня, наступного за днем його опублікування.
Закон № 731-IX опубліковано 16 липня 2020 року. Відповідно, строки, які були продовжені у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби, закінчилися 06 серпня 2020 року.
Враховуючи зазначене, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про наявність підстав визначених пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС України для повернення позовної заяви позивачу у зв`язку не усуненням недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, в установлений судом строк.
Законом № 731-IX внесено зміни до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України та визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
В той же час, судом апеляційної інстанції встановлено, що будь-яких доказів того, що позивач не мав можливості звернутися до суду з відповідними усуненнями недоліків у строк, встановлений процесуальним законодавством та судом, ОСОБА_1 не надано.
Зважаючи на викладене, Верховний Суд констатує, що суд першої інстанції, позицію якого підтримав і суд апеляційної інстанції, повертаючи позовну заяву з підстав не усунення недоліків, вірно застосував положення пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України, правильне їх застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначених норм процесуального права.
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що вищевказаною ухвалою роз`яснено позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторно звернутися до суду в порядку, встановленому законом.
Щодо посилання скаржника на висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постановах від 10 листопада 2020 року у справі № 640/4002/19, від 05 листопада 2020 року у справі № 128/556/20 та від 04 листопада 2020 року у справі № 160/7671/18.
Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.
При цьому, обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, та оцінка судами їх сукупності не можна визнати як подібність правовідносин.
Однак, скаржник посилаючись на постанови від 10 листопада 2020 року у справі № 640/4002/19, від 05 листопада 2020 року у справі № 128/556/20 та від 04 листопада 2020 року у справі № 160/7671/18 не обґрунтував, що ці постанови ухвалені у справах за подібними відносинами із цією справою. 
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
За змістом пункту 2 частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Дія цієї норми поширюється, серед іншого, на ухвали судів апеляційної інстанції, перелік яких наведений у частині третій статті 328 КАС України.
За такого правового регулювання та обставин справи у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, 

УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 серпня 2020 року про повернення позовної заяви та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2020 року у справі № 761/5266/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського району міста Києва про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про накладення арешту на майно.
Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	Л.О. Єресько  А.Г. Загороднюк   В.М. Соколов