ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

05 листопада 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/1925/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Головко О.В. (доповідач),
                               суддів:  Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,     
  
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Міністерства оборони України 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 червня 2020 року (суддя Серьогіна О.В.) в адміністративній справі 
за позовом  ОСОБА_1     
до Міністерства оборони України       
про визнання протиправним та скасування рішення, –

в с т а н о в и в :
                              
ОСОБА_1 у лютому 2020 року звернувся до суду з позовом, в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене Протоколом від 27 вересня 2019 року № 124, в частині відмови ОСОБА_1 в призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги, у зв`язку з отриманням захворювання під час виконання обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, згідно ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»; зобов`язати Міністерство оборони України призначити і виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з отриманням захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, в порядку і розмірі згідно з Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 червня 2020 року позов задоволено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Міністерство оборони України подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.  
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків. 
                              Судом встановлено, що в період з 23.10.2017 по 29.03.2019 ОСОБА_1 перебував на військовій службі за контрактом в лавах Збройних Сил України.
З метою визначення ступеня придатності ОСОБА_1 до військової служби 05 березня 2019 року госпітальна військово-лікарська комісія Військової частини НОМЕР_1 , за розпорядженням командира Військової частини НОМЕР_2 від 22.02.2019 № 2/1103, провела медичний огляд ОСОБА_1 .
Пунктом 12 свідоцтва про хворобу № 752 від 05.03.2019 за результатами медичного огляду встановлено, зокрема: діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (поранення, контузії, каліцтва): Варикозна хвороба. Варикозне розширення вен нижніх кінцівок. Післяфлебитична хвороба правої нижньої кінцівки. Хронічна венна недостатність III ступеня правої нижньої кінцівки з помірним порушенням кровообігу та функцій. Захворювання - ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини. 
У пункті 13 Свідоцтва зазначено: Постанова ВЛК про придатність до військової служби, служби за військовою спеціальністю, тощо: на підставі статей 42-б, 78-в графи II Розкладу хвороб непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час.
Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) № 77-РС від 29.03.2019 ОСОБА_1 звільнений у відставку з військової служби відповідно до підпункту «б» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я).
Згідно з довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках № 009925 від 05.08.2019, виданою Обласною МСЕК № 4, проведено огляд ОСОБА_1 , в результаті якого встановлено ступінь втрати професійної працездатності – 20 (двадцять) відсотків одноразово. Свідоцтво про хворобу № 752 від 05.03.2019, ГВЛК в/ч НОМЕР_1 з 28.05.2019. Захворювання - ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини.
У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в Сєвєродонецький міський військовий комісаріат із заявою про виплату одноразової грошової допомоги згідно зі статтею 16 Закону № 2011-XII як особі, звільненій з військової служби, яка отримала захворювання під час виконання обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності.
За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, прийнято рішення, оформлене протоколом № 124 від 27.09.2019, про відмову в призначені одноразової грошової допомоги.
Відповідно до витягу з протоколу комісії, згідно з пунктом 7 частини другої статті 16 Закону (у редакції Закону України від 06.09.2018 № 2522-VIIІ) передбачено виплату одноразової грошової допомоги у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби. Заявника звільнено з військової служби 29.03.2019, а 05.08.2019 встановлено ступінь втрати працездатності внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, тобто понад тримісячний термін після звільнення з військової служби. 
Не погодившись із рішенням Міністерства оборони України, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та висновкам суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до частини 2 статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності  військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених  Законом України  «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Частиною 1 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі – одноразова грошова допомога), – гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Згідно з підпунктом 7 пункту 2 статті 16 зазначеного Закону одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби.
Відповідно до частини дев`ятої статті 16-3 Закону порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно з підпунктом 3 пункту 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності – дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії. 
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 звільнено у відставку з військової служби за станом здоров`я 29.03.2020. 
У серпі 2019 року ОСОБА_1 звернувся з заявою про виплату одноразової грошової допомоги, до якої додано довідку № 009925 від 05.08.2019 про встановлення ступеню втрати професійної працездатності – 20 (двадцять) відсотків одноразово з 28.05.2019. 
Таким чином, Міністерство оборони України, приймаюче оскаржуване рішення, дійшло невірного висновку, що ступінь втрати працездатності ОСОБА_1 внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, встановлено у понад тримісячний термін звільнення з військової служби, оскільки ОСОБА_1 звільнено 29.03.2019, а відсоток втрати працездатності визначено з 28.05.2019, тобто з дотриманням встановленого тримісячного строку.
Висновки суду першої інстанції доводами апеляційної скарги не спростовуються. 
Також помилковими є пояснення апелянта щодо дискреційних повноважень останнього та права суду лише зобов`язати відповідний орган розглянути питання, а не приймати рішення про виплату допомоги.
З огляду на встановлені обставини адміністративної справи, зобов`язання судом першої інстанції суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, за умови визнання попередніх дій протиправними, не буде підміною дискреційних повноважень відповідача. В даному випадку таке зобов`язання буде належним способом відновлення порушених прав та інтересів особи, з метою недопущення зловживання відповідачем владними управлінськими функціями.
Враховуючи сукупність викладених обставин, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції повно встановлено обставини, що мають значення для справи, рішення ухвалено з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні. 

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, –

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення. 
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 червня 2020 року в адміністративній справі № 160/1925/20 залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з 05 листопада 2020 року та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
Повна постанова складена 05 листопада 2020 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров 

                               суддя                                                                      Т.І. Ясенова