ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2020 р.	Справа № 592/10697/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Жигилія С.П. ,  Спаскіна О.А. ,
за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Інспектора  роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Колесник Анжели Володимирівни на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 02.10.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Шияновська Т.В., м. Суми, повний текст складено 02.10.20 року по справі № 592/10697/20
          за позовом         ОСОБА_1  
          до        Інспектора  роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Колесник Анжели Володимирівни                
          про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з адміністративним позовом до Інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Колесник Анжели Володимирівни (далі - Інспектор роти № 1 Колесник А. В.), в якому просив суд скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 3163107 від 20 вересня 2020 року, а провадження в адміністративній справі закрити.
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 02.10.2020 позов ОСОБА_1 задоволено.
Скасовано постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 3163107 від 20 вересня 2020 року, винесену поліцейським роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Сумській області лейтенантом поліції Колесник Анжелою Володимирівною про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КупАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. (чотириста двадцять п`ять) гривень, а провадження в адміністративній справі закрито.
Стягнуто з Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції (вул. Білопільськи шлях, 18/1, м. Суми) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 420,40 грн.
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що зупинка транспортного засобу позивача працівниками поліції була на законних підставах та відповідно до чинного законодавства. Скориставшись вільним доступом до інформаційних ресурсів єдиної централізованої бази даних МТСБУ, було встановлено, що станом на 20.09.2020 рік, на момент зупинки транспортного засобу під керування позивача, останній не міг мати при собі полісу. Згідно з інформацією централізованої бази даних МТСБУ транспортний засіб Nissan Laurel, номерний знак НОМЕР_2 , станом на 20.09.2020 рік, на момент зупинки, застраховано не було, що зафіксовано на нагрудний відеореєстратор DMT1 ВМ0094 (додаток). При цьому, відповідачем позивачу пояснено, що він порушив вимоги п. 2.4 "а" ПДР, а саме: водій керував транспортним засобом та після зупинки на підставі п. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» на вимогу працівників поліції не пред`явив чинного договору обов`язкового страхування ЦПВВНТЗ чи документів, що звільняють від страхування згідно бази МТСБУ, правопорушення зафіксовано на відеореєстратор Xiaomi Yi Car DVR, ВМ0094, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно з ч. 1 ст. 126 КУпАП. При цьому, відповідач звертає увагу, що відповідно до п. 21.3 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу. Таким чином, у працівників патрульної поліції були законні підстави для зупинки цього транспортного засобу та, відповідно, перевірки наявності документів, передбачених законодавством, а саме: чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
За наслідками апеляційного перегляду відповідач просить суд задовольнити апеляційну скаргу, скасувавши рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 02.10.2020, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.
За правилами ч. 1 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Відповідно до ст. 268 КАС України у справах, визначених, зокрема ст. 286 КАС України, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Позивач та відповідач повідомлялись на електронну адресу.
Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.
Відповідно до ч. ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що постановою інспектора роти № 1 батальйону № 1 УПП в Сумській області Колесник А. В. серії ЕАМ № 3163107 від 20 вересня 2020 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 425 грн., а саме: за не пред`явлення на вимогу поліцейського чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Не погодившись з вказаною постановою, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку були відсутні законні підстави для зупинки транспортного засобу позивача, а тому в нього не виникало обов`язку пред`явити інспектору страховий поліс.
Колегія суддів погоджується з висновками суду щодо задоволення позовних вимог з огляду на таке.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Відповідно до положень статті 1 КУпАП основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно з ст. 6 Закону України "Про Національну поліцію" поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про Національну поліцію" під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.
Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Згідно з частиною 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. № 1306 (із змінами та доповненнями).
Згідно з п. 1.1. ПДР, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Відповідно до п. 1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Як вбачається з матеріалів справи, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії ЕАК №3163107 від 20 вересня 2020 року ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 126 КупАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень, а саме, за порушення п.2.4. "а" ПДР, тобто за не пред`явлення на вимогу поліцейського чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 5).
Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КпАП України про адміністративні правопорушення, настає в разі керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").
Відповідно до п. 2.1 ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Згідно з п. 2.4 (а) ПДР України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1, крім іншого, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, чинний страховий поліс.
Згідно з ст. 16 Закону України "Про дорожній рух", водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що Національна поліція України уповноважена через своїх робітників притягувати осіб до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, зокрема, за відсутність або ненадання полісу (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката Зелена картка).
В свою чергу, відповідно до п. 21.2 ст. 21 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, відповідним підрозділом Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.
Отже, виходячи з викладеного, перевірка у особи наявності вищезазначених документів, зокрема,  полісу (договору) обов`язкового страхування може бути здійснена за умови виявлення працівниками Національної поліції порушення такою особою правил дорожнього руху.
Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.
Вказаною нормою визначений вичерпний перелік підстав для зупинки транспортного засобу.
Відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.
В свою чергу, вимозі працівника поліції щодо пред`явлення для перевірки, визначеного п. 2.1 ПДР України переліку документів, обов`язково має передувати порушення водієм ПДР, скоєння дорожньо-транспортної пригоди або інші підстави, передбачені вищезазначеною статтею Закону.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 15.03.2019 в адміністративній справі № 686/11314/17, від 29.04.2020 в адміністративній справі № 201/16607/16-а.
Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
В ході розгляду справи не встановлено обставин, що автомобіль, яким керував позивач, був зупинений за наявності підстав, що визначені ст. 35 Закону України "Про національну поліцію". 
Крім того, вказана інформація також не вказана у оскаржуваній постанові.
Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", судам слід звернути увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КпАП України, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).
Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана, по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно з статтею 9 КУпАП є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).
Також, відповідно до ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію", полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, перевiрка документiв особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технiчних приладiв i технiчних засобiв, що мають функцiї фото- i кiнозйомки, вiдеозапису, засобiв фото- i кiнозйомки, вiдеозапису.
При цьому, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.
Наданий відповідачем під час розгляду справи відеозапис містить лише процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення. Проте, на ньому не зафіксовано обставин, які б підтверджували наявність встановлених законом підстав для зупинки транспортного засобу та здійснення контролю за наявністю у позивача полісу обов`язкового страхування.
Як вбачається з матеріалів справи, підставою для зупинки транспортного засобу NISSAN LAURE, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 стали результати перевірки інспектором за допомогою єдиної централізованої бази даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України, наявності чинного страхового полісу на вказаний транспортний засіб, згідно яких станом на 20 вересня 2020 року ОСОБА_1 не міг мати при собі полісу.
Проте, вказані обставини не свідчать про причетність водія ОСОБА_1 до вчинення адміністративного правопорушення. Відомості щодо складання протоколу про порушення позивачем правил дорожнього руху або оформлення матеріалів дорожньо-транспортної пригоди в матеріалах справи відсутні, а отже і відсутні підстави для зупинки позивача, визначені ст. 35 Закону України "Про національну поліцію".
Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивач був зупинений на підставі п. 3 ч. 1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки відповідач не вказує на жодну із підстав, наведених у цій статті та не надав жодних доказів встановлення ним обставин, які передбачені цією статтею.
Наявний в матеріалах справи витяг з бази даних моторного (транспортного) страхового бюро України (МТБСУ) про те, що транспортний засіб позивача на момент зупинки 20.09.2020 не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 41, 42), колегія суддів до уваги не приймає, оскільки з вказаного витягу не вбачається, що він складений саме під час зупинки транспортного засобу позивача, а саме: 20.09.2020 року близько 09 год. 21 хв., та на відеозапису такий витяг не зафіксовано.
Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
З оскаржуваної постанови не вбачається, що витяг з бази даних моторного (транспортного) страхового бюро України було покладено в основу оскаржуваної постанови, як доказ.
Отже, відповідачем обов`язок, покладений вимогами ч. 2 ст. 77 КАС України, не виконано.
Таким чином, колегія суддів зазначає про відсутність належних та достатніх доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, а тому суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про наявність підстав для скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК №3163107 від 20 вересня 2020 року.
Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).
Доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.
Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції підтверджує, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Колесник Анжели Володимирівни  залишити без задоволення.
Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 02.10.2020 року по справі № 592/10697/20  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 		Я.В. П`янова	
Судді	   	С.П. Жигилій    О.А. Спаскін